УХВАЛА

20 вересня 2021 року 
м. Київ
справа № 200/7401/20-а
адміністративне провадження № К/9901/26516/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Мацедонської В.Е.,
суддів: Данилевич Н.А.,  Шевцової Н.В., 
перевіривши касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області 
на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року 
та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року 
у справі №200/7401/20-а за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, третя особа    Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про    визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, в якому з урахуванням уточнення просив: 
- визнати протиправними дії щодо нарахування та виплати судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 за період з 05.05.2020 по 31.07.2020 суддівської винагороди із застосуванням обмеження у сумі 47 320 грн.; 
- зобов`язати провести нарахування та виплату суддівської винагороди судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 на підставі ч.ч. 2, 3 ст. 135 Закону України    «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, з доплатою за вислугу років у розмірі 20 % посадового окладу, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 05.05.2020 по 31.07.2020; 
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць та зобов`язати відповідача як суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у десятиденний строк звіт про виконання судового рішення.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року, задоволено позовні вимоги, а саме суд: визнав протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з травня по липень 2020 року із застуванням щомісячного обмеження її нарахування розміром    10 мінімальних заробітних плат, передбаченого частиною третьою статті 29 Закону України    «Про Державний бюджет України на 2020 рік»    із змінами та доповненнями, внесеними  Законом України № 553-ІХ від 13 квітня 2020 року; зобов`язав Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області здійснити донарахування та виплату суддівської винагороди судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя ОСОБА_1 за період з травня по липень 2020 року на підставі частин 2, 3, 4 статті 135 Закону України  «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, з урахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 20% з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті, без застосування будь-яких обмежень передбачених частиною третьою статті 29 Закону України  «Про Державний бюджет України на 2020 рік»  із змінами та доповненнями, внесеними   Законом України № 553-ІХ від 13 квітня 2020 року. Допустив до негайного виконання рішення суду в частині виплати суддівської винагороди за один місяць.
Не погоджуючись із ухваленими рішеннями, відповідачем подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
Ухвалами Верховного Суду від 19 квітня 2021 року та  від 14 червня 2021 року касаційні скарги повернуто скаржнику у зв`язку із відсутністю підстав касаційного оскарження.
15 липня 2021 року Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області втретє подало касаційну скаргу на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року з пропуском строку на касаційне оскарження.
Ухвалою Верховного Суду від 09 серпня 2021 року касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області залишено без руху з установленням строку у 10 днів для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції клопотання із зазначенням інших поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження та надати належні та допустимі докази, що підтверджують ці обставини.
Вищевказана ухвала отримана скаржником 17 серпня 2021 року.
30 серпня 2021 року від скаржника надійшло клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що ухвала Верховного Суду від 14 червня 2021 року отримана скаржником 22 червня 2021 року, а касаційна скарга подана 15 липня 2021 року, а отже протягом місячного терміну після отримання вищевказаної ухвали. 
Перевіривши клопотання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, слід зазначити наступне.
Відповідно до пункту 6 частини п`ятої  статті 44 КАС України    учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Отже, учасники справи, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк та у передбаченому процесуальним законом порядку.    КАС України    передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.
Установлення процесуальних строків процесуальним законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених    КАС    України  процесуальних обов`язків.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
Разом з тим, Суд зазначає, що невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги, не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.
Слід зазначити, що право на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
У контексті наведеного, зважаючи на приписи вказаних правових норм законодавства, невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчать про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.
Ураховуючи зазначене, зважаючи на те, що з моменту прийняття оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції  до моменту подання повторної касаційної скарги пройшло 5 місяців, доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження є необґрунтованими та не можуть бути визнані Судом поважною причиною пропуску строку, встановленого  КАС України.
Відповідно до пункту 4 частини першої  статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
З огляду на викладене, зважаючи на те, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними, наявні підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.
Внаслідок відсутності складу колегії суддів, які визначені протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями для розгляду цієї касаційної скарги, у зв`язку з відпустками суддів Мацедонської В. Е., Данилевич Н.А., розгляд цієї скарги відбувся після їх виходу на роботу.
На підставі викладеного, керуючись статтями  121,    333,  355,  359 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року у справі №200/7401/20-а за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, третя особа   Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про   визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                       В. Е. Мацедонська 
Судді                                                                                                           Н. А. Данилевич
                                                                                                                    Н. В. Шевцова