ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 594/548/19	Головуючий у 1-й інстанції Зушман Г.І. 	
Провадження № 22-ц/817/128/21 	Доповідач - Сташків Б.І.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Сташків Б.І. 
суддів -  Дикун С. І., Хома М. В., 
                                       за участю секретаря - Сович Н.А.
                                       та сторін- представника позивача      ОСОБА_1 - Горби В.В. , представника відповідача ТзОВ                                         "Корпорація "Колос" - Кавійчик В.П., представника                                         Борщівської міської ради - Міськи І.В.

       розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу №594/548/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Горба Віталій В`ячеславович на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2020 року, ухваленого суддею Зушман Г.І., повний текст рішення складено 08 жовтня 2020 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Колос-ВС», ОСОБА_3 , Глибочецької сільської ради, правонаступником якої є Борщівська міська рада, треті особи: відділ державної реєстрації Борщівської районної державної адміністрації, відділ державної реєстрації Заліщицької районної державної адміністрації, сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Зоря», про визнання права власності на майновий пай, визнання недійсними правочинів, оформлених актами приймання-передачі майна з пайового фонду, та скасування записів про державну реєстрацію права власності,-

                                               ВСТАНОВИВ:
        Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТзОВ «Корпорація «Колос-ВС», ОСОБА_3 , Глибочецької сільської ради, правонаступником якої є Борщівська міська рада, треті особи: відділ державної реєстрації Борщівської районної державної адміністрації, відділ державної реєстрації Заліщицької районної державної адміністрації, сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Зоря», про визнання права власності на майновий пай, визнання недійсними правочинів, оформлених актами приймання-передачі майна з пайового фонду, та скасування записів про державну реєстрацію права власності.
       Уточнивши позовні вимоги, позивач просив: визнати за ним право власності на майновий пай у розмірі 2 878045,72 грн., що складає 27,28 відсотка від загальної вартості майна пайового фонду ТОВ «Зоря»; визнати недійсним правочин, оформлений актом приймання-передачі майна 03 жовтня 2016 року, укладений між майновою комісією ТОВ «Зоря» та ТОВ «Корпорація «Колос-ВС», який погоджено головою Глибочецької сільської ради Плевачук Л.І., про передачу у власність ТОВ «Корпорація «Колос-ВС» об`єктів майнових паїв у с.Глибочок Борщівського району Тернопільської області, а саме будівлі для зберігання та переробки зерна - 940 459,00 грн.; визнати недійсним правочин, оформлений актом приймання-передачі майна №2 від 28 листопада 2016 року, укладений між майновою комісією ТОВ «Зоря» та ОСОБА_3 , який погоджено головою Глибочецької сільської ради Плевачук Л.І., про передачу у власність ОСОБА_3 об`єктів майнових паїв у с.Глибочок Борщівського району Тернопільської області, а саме: майстерні-кузні тракторної бригади 111 802,00 грн.; майстерні тракторної бригади - 13146,00 грн.; естакади - 3 761,00 грн.; площадки - 6 788 гривень; обладнання тракторної бригади - 12520,00 грн.; скасувати запис про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу), за номером 17751829, здійснений 28 листопада 2016 року відділом державної реєстрації Борщівської районної державної адміністрації ; скасувати запис про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) за номером 20350327, здійснений 05 травня 2017 року відділом державної реєстрації Заліщицької районної державної адміністрації.
       Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував, що він є власником майнового паю колективного сільськогосподарського підприємства - ТзОВ «Зоря», яке знаходиться в с.Глибочок Борщівського району Тернопільської області, на загальну суму 13562, 70 грн., або 0,13 % від загального пайового фонду, згідно Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія ТР-ІІ №014914 від 20 вересня 2016 року. Також, на підставі договорів купівлі-продажу майнового паю ним було набуто у власність майнові паї у розмірі 27,15 відсотка від загальної вартості майна пайового фонду ТОВ «Зоря», який складає 10550000,00грн., які є чинними та такими, на підставі яких у нього виникло право власності на майновий пай у відповідному розмірі.
       Вказував, що у серпні 2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно він дізнався, що ТОВ «Колос-ВС» 28 листопада 2016 було зареєстровано право власності на нежитлові приміщення пайового фонду ТОВ «Зоря» загальною площею 6572,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .
       Зазначав, що за ОСОБА_3 05 травня 2017 року було зареєстроване право власності на нежитлові приміщення пайового фонду ТОВ «Зоря» загальною площею 633,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Опис об`єкта: майстерня-кузня площею 372,2 м.кв під літерою "А"; майстерня площею 261,7 м.кв.під літерою «Б»; підвал під літерою "пд."; І-естакада, II- площадка.
       Окрім того вказував, що 14 листопада 2018 року він подав клопотання до Глибочецької сільської ради з проханням: видати нове Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) на своє ім`я на частку у розмірі 2 878045, 72 грн., що складає 27,28 відсотка від загальної вартості майна пайового фонду ТОВ «Зоря»; внести зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай ТОВ «Зоря»; анулювати попередні свідоцтва членів ТОВ «Зоря», які продали свої майнові сертифікати.
       Зазначав, що 09 січня 2019 року Глибочецька сільська рада листом за вих. №02/12-02 повідомила, що загальними зборами уповноважених від членів колективного сільськогосподарського підприємства ТОВ «Зоря» було прийняте рішення (оформлене протоколом) про продаж майна вказаного колективного підприємства покупцю ТОВ «Корпорація Колос-ВС». У зв`язку з цим Глибочецькою сільською радою йому було відмовлено у задоволенні вищевказаного клопотання, посилаючись на те, що ним не було надано жодного документу, який би вказував на рішення співвласників щодо продажу йому майна колективного сільськогосподарського підприємства ТОВ «Зоря».
       Позивач вважає, що Глибочецька сільська рада протиправно відмовила йому у видачі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства(майновий сертифікат), оспорювані правочини по передачі майна,оформлені актами приймання-передачі майна та записи про державну реєстрацію прав та їх обтяжень суперечать вимогам закону та порушують його права, як власника майнового паю на реалізацію права на майно пайового фонду співвласників. 
       Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2020 року позов задоволено частково.
       Визнано за ОСОБА_1 право на майновий пай у розмірі 2878045 (два мільйони вісімсот сімдесят вісім тисяч сорок п`ять) грн. 72 коп., що складає 27,28 відсотків від загальної вартості майна пайового фонду ТОВ «Зоря».
       В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
       Стягнуто з Глибочецької сільської ради в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 9605,00 грн. 
       Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Борщівського районного суду Тернопільської області від 19 серпня 2019 року у виді заборони державним реєстраторам та нотаріусам вчиняти реєстраційні дії, спрямовані на відчуження та/або обтяження шляхом передання в іпотеку щодо нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Колос-ВС», код ЄДРПОУ:34035633, а також у виді заборони державним реєстраторам та нотаріусам вчиняти реєстраційні дії, спрямовані на відчуження та/або обтяження шляхом передання в іпотеку щодо нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить на праві власності ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .
       Додатковим рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2020 року стягнуто з Глибочецької сільської ради в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6440,00 грн. 
       Від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Горба В.В. поступила апеляційна скарга на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2020 року, у якій апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними та скасування записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. З урахуванням ухваленого рішення, здійснити перерозподіл понесених позивачем судових витрат на правову допомогу.
       У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неврахування усіх обставин справи. 
       Зокрема, вважає помилковим висновок суду про те, що позивачем не доведено факту порушення його суб`єктивних прав оспорюваними правочинами та оскаржуваними записами про державну реєстрацію права власності, посилаючись на те, що ОСОБА_1 придбав майнові паї пайового фонду ТОВ «Зоря» 27 червня 2017 року, після того, як були вчинені оскаржувані записи про державну реєстрацію права власності.
       Зазначає, що державним реєстратором не перевірялися документи, які підтверджують виникнення та перехід речових прав на нерухоме майно, а подані документи не відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
       Вказує, що згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ТР-ІІ №014915 від 10 серпня 2016 року, який послужив документальною підставою для реєстрації права власності на спірне майно, його було видано після проведення зборів співвласників майна, що виключає юридичну можливість, станом на 01 серпня 2016 року, реалізувати ТОВ «Корпорація «Колос-ВС» своє право на отримання майна в натурі з пайового фонду в рахунок вартості майнового сертифікату на суму 1 586 056,00 грн., що становить 15,3 % пайового фонду ТОВ «Зоря». Аналогічна ситуація і в ОСОБА_3 , який отримав майновий серії ТР-ІІ № 014868 від 27 січня 2017 року на суму 148 017,00 грн., що становить 2,03 % пайового фонду ТОВ «Зоря».
У згадуваних вище майнових сертифікатах відсутня відмітка підприємства правонаступника про виділення ТОВ «Корпорація «Колос-ВС» майна в натурі, що не давало підстав державним реєстраторам приймати рішення про державну реєстрацію права власності на спірні об`єкти нерухомого майна за відповідачами.
       Вважає, що суд першої інстанції залишив поза увагу наявний в матеріалах справи майновий сертифікат серії ТР-ІІ № 014914 від 20 вересня 2016 року, виданий Глибочецькою сільською радою на підтвердження права власності ОСОБА_1 на майновий пай пайового фонду ТОВ «Зоря» на загальну суму 13 562,70 грн., що становить 0,13 % пайового фонду.
       Крім того вказує, що суд не врахував той факт, що ТОВ «Корпорація «Колос -ВС» стала співвласником пайового фонду лише, 10.08.2016 року, в той час, як збори по виділенню майна в адресу Відповідачів проведенні 01.08.2016 року, а сама заява щодо виділення майна в адресу ТОВ «Корпорація «Колос -ВС» датована 09.08.2016 року (ті, а.с.67).
       Апелянт вважає, що станом на день передавання спірного майна у власність вказаним відповідачам за актами приймання-передачі, за умови відсутності рішення співвласників про виділення майна в натурі, позивач ОСОБА_1 був співвласником майна пайового фонду ТОВ «Зоря» і мав суб`єктивні цивільні права щодо володіння, користування та розпорядження ним на рівні з іншими співвласниками.
       Також вказує, що відповідачі ОСОБА_3 та ТОВ «Корпорація «Колос-ВС» набували право власності на спірне майно в порядку реалізації свого майнового права вимоги майна в натурі з пайового фонду за процедурою, яка була врегульованою наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року, № 62 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», який з 11 квітня 2013 року втратив свою чинність. Незважаючи на втрату чинності вказаного наказу, набуття права власності на майно виділене в натурі в рахунок майнового паю розпайованого майна колективного сільськогосподарського підприємства зберегла свою можливість в силу загальних приписів нормативно-правового регулювання передбачених ЦК України, Законом України «Про колективні сільськогосподарські підприємства», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року, № 1127 «Про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та їх обтяжень»
       Апелянт вважає, що подані державним реєстраторам документи - протокол № 1 від 01.08.2016 року та акти приймання-передачі майна від 03.10.2016 та №2 від 28.11.2016 були оформлені з порушенням вимог законодавства та їх зміст не дозволяв однозначно тлумачити наявність або відсутність реальних повноважень підписантів та укладання відповідних правочинів.
       Окрім того вказує про порушення організаторами зборів Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», якою передбачено, що в компетенцію відповідної комісії по врегулюванню майнових відносин входить розгляд заяв та надання своїх пропозицій на загальні збори щодо виділення майна в натурі та порушення Рекомендацій щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх КСП, який затверджений наказом Мінагрополітики України № 315 від 20.05.2008 року відповідно до якого, - збори легітимні, якщо присутні 2/3 власників майнових паїв, рішення -загальних зборів співвласників приймаються більшістю голосів присутніх співвласників, в той час, як згідно Протоколом № 1 від 01.08.2016 року на зборах присутні 398 чоловік, з 897 власників, тобто менше 50 %. .
       Таким чином, апелянт стверджує, що рішення про продаж спірного майна на користь ОСОБА_3 та ТОВ «Корпорація «Колос-ВС» приймалося неправомочною кількістю голосів співвласників, які представляли меншість від їх загальної чисельності, що прямо суперечить вимогам частини першої статті 358 ЦК України. При тому, що із згаданого протоколу взагалі не вбачається, що на зборах вирішувалась подальша юридична доля саме майна пайового фонду ТОВ «Зоря», що загальними зборами вирішено продати індивідуально визначену частину нерухомого майна ОСОБА_3 та ТОВ «Корпорація «Колос-ВС».
       Також, апелянт звертає увагу суду на те, що підготовку до перших Зборів співвласників здійснює ініціативна група співвласників майна, представників новостворених агроформувань - користувачів майна разом з органами місцевої влади та місцевого самоврядування. У ході підготовки Зборів співвласників ініціативна група забезпечує повідомлення співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про порядок денний, дату, час, місце проведення Зборів співвласників і організовує реєстрацію учасників Зборів Співвласників.        Однак, судом 1-ї інстанції залишено поза належною увагою той факт, що Позивачем неодноразово наголошувалось про відсутність будь-якого повідомлення співвласників про проведення зборів саме 01.08.2016 року, відсутність будь-яких публікацій, оголошень, порядку денного проведення зборів.
       Крім того, вважає безпідставним висновки суду про відсутність порушень Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого Наказом Мінагрополітики від 14.03.2001 року № 62 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.04.2001 року № 305/5496 на умовно проведених зборах співвласників, результати яких відображені у протоколі № 1 від 01.08.2016 року, а саме: не було обрано мандатної комісії, яка мала проводити реєстрацію присутніх на зборах співвласників майнових паїв, та мала прозвітувати про результати реєстрації та кількість присутніх на зборах; не було обрано лічильної комісії, яка б мала проводити підрахунок голосі; розподіл майна пайового фонду проведено особами, які привласнили собі повноваження Комісії з організації вирішення майнових питань (положення та склад, якої затверджено Протоколом № 1 від 13.07.2008 року).
       Окрім цього, апелянт вважає, що оскільки спірне майно було передано у власність відповідачів без згоди співвласників, що протирічить приписам статті 358 ЦК України, таким чином було порушено право власності, в тому числі, і позивача. Також, позивач, як власник майнових паїв пайового фонду ТОВ «Зоря» на загальну суму 2 878 045,72 грн. має цивільний інтерес щодо реалізації свого майнового права на отримання майна в натурі в рахунок майнового паю. Вказує, що захист такого цивільного інтересу позивача не може ставитися в залежність і не залежить від того, що більша частина майнових паїв була викуплена після незаконного набуття відповідачами права власності на спірне майно за відсутності рішення співвласників на його відчуження.
       У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - Горба В.В. підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в ній.
       Представник відповідача ТзОВ "Корпорація "Колос" - Кавійчик В.П., та представник відповідача Борщівської міської ради - Міська І.В. у судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційної скарги.
       У судове засідання не з`явилися відповідач ОСОБА_3 , треті особи: відділ державної реєстрації Борщівської РДА, відділ державної реєстрації Заліщицької РДА, СГ ТзОВ «Зоря», однак про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.
       Окрім того, від відповідача ОСОБА_3 поступила заява про розгляд даної справи в апеляційному суді за його відсутності (а.с.126,т.9).
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
       Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.         Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
       Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
       Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
       Визнаючи за позивачем ОСОБА_1 право на майновий пай у розмірі 2878045,72 коп., що складає 27,28 відсотків від загальної вартості майна пайового фонду ТОВ "Зор`я", суд першої інстанції виходив з того, що позивач спочатку 20 вересня 2016 року придбав на підставі договорів купівлі-продажу у фізичних осіб майновий пай на суму 13 562,70 грн.,що становить 0,13 відсотків майнового пайового фонду, а пізніше 28 червня 2017 року майновий пай на суму 2 864 483. 02 грн, що становить 27,15 відсотків майнового пайового фонду, а тому має право на видачу йому єдиного свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат), як новому власнику майнових сертифікатів на частку в розмірі 2878045,72 грн., що складає 27,28 % від загальної вартості майна пайового фонду ТОВ «Зоря».
       Відмовляючи в позові про визнання недійсними правочинів, та скасування записів про державну реєстрацію права власності, суд виходив з того, що ТОВ " Корпорація " Колос-ВС" та ОСОБА_3 придбали майнові паї в установленому законом порядку, на підставі протоколу зборів співвласників та лідерів майнових паїв від 01 серпня 2016 року оформлених договором купівлі-продажу від 05 серпня 2016 року та Свідоцтва про право власності на майновий пай колективного сільськогосподарського підприємства ТОВ "Зоря" в с. Глибочок Борщівського району Тернопільської області виданого на ім`я ТОВ " Корпорація " Колос-ВС" на суму 1586 056 гривень, що у відсотковому значенні становить 15,03 % загальної вартості майна пайового фонду, а саме: будівлі для зберігання та переробки зерна 940459,00 грн. та Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства на ім`я ОСОБА_3 в розмірі 148 017 грн., що складає 2,03 % загальної вартості майна пайового фонду ТОВ " Зоря", а саме: майстерню-кузню тракторної бригади 111802,00 грн; майстерню тракторної бригади 13146 грн; естакаду 3761 грн; площадку 6788 грн. Суд, також послався на відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права, за захистом якого звернувся позивач, оскільки ОСОБА_1 не був членом колективного сільськогосподарського товариства «Зоря» с. Глибочок Борщівського району, став власником майнових паїв тільки 20 вересня 2016 року та від 28 червня 2017 року, уже після того, як відбулися збори співвласників та лідерів майнових паїв від 01 серпня 2016 року про передачу майнових паїв ТОВ " Корпорація " Колос-ВС" та ОСОБА_3 , що не свідчить про порушення його права (охоронюваного законом інтересу) внаслідок прийняття зазначеного зборами рішення. 
       Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи.
       Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 цього Кодексу передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
       За змістом зазначених норм права, суд, шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права та охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. 
       В силу положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. 
       Згідно зі статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. 
       Згідно статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. 
       Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачено лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо це право не визнається іншою собою, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
       Відповідно до частин першої та другої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.
       Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
       Відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. 
       Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
       Згідно з положеннями статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.
       Отже, відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.
       Вказані правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі за № 526/675/17; Верховного Суду України від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14, від 24 червня 2015 року у справі № 6-318цс15, від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15, від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2124цс15.
       Відповідно до змісту статей 7, 8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. 
       Право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном.
       У частині третій статті 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» передбачено, що у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.
       За загальним правилом право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (частина перша статті 358 ЦК України).
       Здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств регулювалося Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62 , який втратив чинність 24 травня 2013 року на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства від 11 квітня 2013 року № 253, а тому посилання на окремі положення визначення процедури оформлення права власності на майновий пай не можуть бути взяті до уваги, так як втратили чинність на час виникнення правовідносин.
       Питання щодо виділення в натурі частки в майні колективного сільськогосподарського підприємства врегульовано, зокрема Законом України від 14 лютого 1992 року «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указом Президента України від 29 січня 2001 року № 62/2009 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки». Питання оформлення права власності на майновий пай, видачу свідоцтва про право власності на майновий пай члена підприємства визначено постановою КМ України від 28 лютого 2001 року №177, якою затверджено Порядок визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення та Типове положення про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки. 
       Відповідно до пункту 13 Порядку визначення розмірів майнових паїв, майновий пай члена підприємства документально підтверджується Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво. 
       У п. 14 вказаного Порядку передбачено, що свідоцтво видається сільською, селищною або міською радою згідно із списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. 
       Згідно п.4. Порядку визначення розмірів майнових паїв, до списку осіб, які мають право на майновий пай, включаються всі члени підприємства, а також особи, за якими відповідно до законодавства зберігається право на майновий пай. Список осіб, які мають право на майновий пай, складається комісією і затверджується зборами співвласників. 
       За рішенням зборів співвласників до списку осіб, що мають право на майновий пай, можуть бути внесені й інші категорії осіб, наприклад, такі, що відпрацювали у господарстві довгий час і вибули з поважних причин, а також особи, які мають право напайовий фонд майна, але з різних причин не були включені до списку. 
       Виділення зі складу пайового фонду майна в натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) виключно на підставі рішення зборів співвласників.
       Питання розподілу майна пайового фонду вирішується загальними зборами співвласників майнових паїв, які затверджують подані комісією пропозиції, після чого таке майно виділяється підприємством правонаступником з оформленням акта приймання-передачі (пункт 15 Порядку). 
       Таким чином, питання щодо виділення майнового паю в натурі, способу такого виділення, визначення конкретного майна, яке передається власнику майнового паю, відноситься до виключної компетенції зборів співвласників. 
       Така позиція узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі за № 612/579/16-ц та постановах Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі за № 675/2134/18-ц..
       Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
       У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
       Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
       Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
       Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до протоколу №1 зборів співвласників майнових паїв ТОВ «Зоря», с.Глибочок Борщівського району Тернопільської області від 13 липня 2008 року було затверджено розподіл майна пайового фонду по групах співвласників в кількості 9 груп на суму 5309 447 грн., в тому числі виділено і частину майна пайового фонду на лідера групи пайовиків із числа 127 на ОСОБА_3 (т.8, а.с.12-29). 
       Згідно протоколу №1 зборів співвласників та лідерів майнових паїв с.Глибочок Борщівського району Тернопільської області від 01 серпня 2016 року на зборах розглядалося питання продаж майна, яке розпайоване між співвласниками та лідерами майнових паїв, в тому числі ТОВ «Корпорація «Колос ВС» будівель для переробки зерна, а також тваринницьких приміщень і прийнято рішення про затвердження складу майнової комісії. (т.1, а.с.69-20; т.8, а.с.55-56).
       Відповідач, ТОВ «Корпорація «Колос-ВС», на підставі договорів купівлі-продажу, укладених 05 серпні 2016 року, придбав у фізичних осіб майнові паї ТОВ «Зоря», с. Глибочок Борщівського району Тернопільської області, на суму 1586 056 гривень, що у відсотковому значенні становить 15,03 % загальної вартості майна пайового фонду ТОВ «Зоря» (т.5, а.с.19-238). .
       Глибочецькою сільською радою 10 серпня 2016 року видано ТОВ «Корпорація «Колос-ВС» свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія ТР-11 №014915, згідно якого частка ТОВ визначена в розмірі 1586056,00грн. або15,03 % загальної вартості майна пайового фонду ТОВ «Зоря»(т.5,а.с.12).
       Згідно акту приймання-передачі майна, складеного майновою комісією ТОВ «Зоря» 03 жовтня 2016 року, погодженого головою Глибочецької сільської ради Плевачук Л.І., відповідно до Протоколу №1 зборів від 01 серпня 2016 року та заяви ТОВ «Корпорація «Колос-ВС» від 09 серпня 2016 року №85 , передано у власність ТОВ «Корпорація «Колос-ВС» об`єкти майнових паїв у с.Глибочок Борщівського району Тернопільської області, а саме: будівлі для зберігання та переробки зерна 940459,00 грн. (т.1, а.с.67).
       Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №158901136 від 09 березня 2019 року за ТОВ «Корпорація «Колос-ВС» 28 листопада 2016 року зареєстровано право власності на нежитлові приміщення загальною площею 6572,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . (т.1, а.с.32-33).
       Відповідачу ОСОБА_3 -Глибочецькою сільською радою 27 січня 2017 року видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія ТР-11 №014868, згідно якого частка ОСОБА_3 визначена в розмірі 148017 гривень, або 2,03 % загальної вартості майна пайового фонду ТОВ «Зоря»(т.6,а.с.265).
       Згідно акту приймання-передачі майна, складеного Майновою комісією ТОВ «Зоря» 28 листопада 2016 року, погодженого головою Глибочецької сільської ради Плевачук Л.І. відповідно до Протоколу №1 зборів від 01 серпня 2016 року та заяви лідера ОСОБА_3 передано у власність об`єкт майнового паю в с.Глибочок Борщівського району Тернопільської області, а саме: майстерню-кузню тракторної бригади 111802,00 грн; майстерню тракторної бригади 13146 грн; естакаду 3761 грн; площадку 6788 грн.(т.1, а.с.68).
       Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №158906195 від 09 березня 2019 року за ОСОБА_3 05 травня 2017 року зареєстроване право власності на нежитлові приміщення пайового фонду ТОВ «Зоря» загальною площею 633,9 кв.м. за адресою:с.Глибочок Борщівського району Тернопільської області Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1244824461208 (т.1, а.с.34-35).
       Судом встановлено, що на зборах співвласників та лідерів майнових паїв с.Глибочок Борщівського району Тернопільської області від 01 серпня 2016 року розглядалося питання продажу майна колективного сільськогосподарського товариства ТОВ " Зоря" на яких було вирішено питання продати його ТОВ «Корпорація «Колос ВС», що підтверджується протоколом зборів співвласників та лідерів майнових паїв с.Глибочок Борщівського району Тернопільської області від 01 серпня 2016 року (т.8 а.с.53-56). Із змісту протоколу вбачається, що на зборах виступали лідери співвласників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на яких ставили питання продати майно ТОВ «Корпорація «Колос ВС», визначили ціну за майно за продаж майна не менше 75 % від дійсної вартості. 
       Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які є лідерами групи власників майнових паїв пайового фонду ТОВ " Зоря" та свідок ОСОБА_9 , яка була головою зборів співвласників товариства 01 серпні 2016 року, підтвердили, що всі співвласники майнових паїв, які були присутніми на зборах, погодилися продати спірне майно ТОВ «Корпорація «Колос ВС», ОСОБА_3 а саме: будівлі для зберігання та переробки зерна та будівлі тракторної бригади.
       За таких обставин, суд першої інстанції підставно прийшов до висновку, що на зборах від 01 серпня 2016 року вирішувалося питання про виділення відповідачам спірного майна в натурі в рахунок вартості майнового паю, оскільки майнові сертифікати, які належали власникам-фізичним особам колишнього ТОВ "Зоря" були продані у серпні 2016 року ТОВ «Корпорація «Колос-ВС» на суму 1 586 056 гривень, що у відсотковому значенні становить 15,03 % загальної вартості майна пайового фонду ТОВ «Зоря» і власники майнових паїв, які приймали участь на зборах товариства та сторони договору купівлі-продажу не ставлять під сумнів його законності і не оспорюють в судовому порядку недійсність проведення зборів співвласників сільськогосподарського товариства та недійсність продажу спірного майна товариства.
       Із матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога ОСОБА_1 до ТзоВ " Колос-ВС", ОСОБА_3 про визнання недійсними правочинів вчинених на підставі рішення загальних зборів КСП " Зоря" оформленого протоколом загальних зборів членів (учасників) від 01 серпня 2016 року. 
       Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
       За змістом зазначених норм права, суд, шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права та охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. 
       Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог. 
       Отже, підставою звернення до суду з позовом є порушення, невизнання або оспорення прав чи законних інтересів особи, яка звертається з таким позовом. При цьому, реалізуючи своє право на судовий захист, позивач визначає зміст порушеного або оспорюваного права чи законного інтересу та обґрунтовує підстави позову, виходячи з власного суб`єктивного уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або законних інтересів, а також визначає спосіб захисту такого права. 
       Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. 
       Вирішуючи даний спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес, якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем, якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.
       Наведені висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі за № 911/3086/17; від 14 червня 2019 у справі №910/6642/18.
       Верховний Суд у постанові 28 січня 2021 року у справі за № 906/1316/19 при вирішенні спору про визнання недійсним рішення загальних зборів членів колективного сільськогосподарського підприємства, висловив правову позицію про те, що на підставі статей 15, 16 Цивільного кодексу України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Отож задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем відповідно до вимог процесуального законодавства обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту. 
       Права учасника (акціонера, члена) юридичної особи можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.
       Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення учасника товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів учасника товариства рішенням загальних зборів.
       Для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, суд не має підстав для задоволення позову.
       Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2018 у справі № 910/2062/18.
       В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 не був членом ТОВ " Зоря", а придбав майновий пай у фізичних осіб 20 вересня 2016 року на суму 13 562,70 грн., що становить 0.13 відсотків від загальної суми майнового пайового фонду, та в подальшому 28 червня 2017 року придбав ще у фізичних осіб майнові паї на суму 2 864 483, 02 грн., що становить 27,15 відсотків від загальної вартості майнового пайового фонду.
       Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивач на підставі договорів купівлі-продажу майнових паїв придбав у фізичних осіб майнові паї ТОВ «Зоря» 20 вересня 2016 року та 28 червня 2017 року, тобто, після того, як були вчинені оскаржувані записи про державну реєстрацію права власності на ім`я ТОВ «Корпорація «Колос-ВС», яка отримала 10 серпня 2016 року свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія ТР-11 №014915 на підставі протоколу №1 зборів співвласників та лідерів майнових паїв с. Глибочок Борщівського району Тернопільської області від 01 серпня 2016 року і набув право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.
       Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що Позивачем не доведено порушення його прав та законних інтересів. як власника майнових паїв у зв`язку з видачею Свідоцтва про право власності на майновий пай на відповідачів. 
       Судова колегія вважає, що продаж будівель для переробки зерна ТОВ " Корпорація -Колос" та ОСОБА_10 приміщень тракторної бригади не порушують законних прав та інтересів позивача ОСОБА_1 , який на момент зборів співвласників 01 серпня 2016 року не був членом колективного сільськогосподарського підприємства, а став власником майнових паїв спочатку 20 вересня 2016 року шляхом купівлі продажу майнових паїв у фізичних осіб на суму 13 562,70 грн., що становить 0,13 відсотків від загальної суми майнового пайового фонду, а в подальшому 28 червня 2017 року позивач придбав ще у фізичних осіб майнові паї на суму 2 864 483, 02 грн., що становить 27,15 відсотків від загальної вартості майнового пайового фонду. В той же час рішенням зборів співвласників та лідерів майнових паїв с.Глибочок Борщівського району Тернопільської області від 01 серпня 2016 року було вирішено продати майно, яке розпайоване між співвласниками та лідерами майнових паїв, в тому числі ТОВ «Корпорація «Колос ВС» та ОСОБА_3 будівель для переробки зерна, а також приміщень тракторної бригади, які в подальшому стали підставою для видачі свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства та Державної реєстрації права власності на нежитлові приміщення. В той же час позивач ОСОБА_1 звернувся з клопотанням 07 листопада 2017 року до Глибочецької сільської ради про видачу нового свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства та внесення до списку осіб, які мають право на майновий пай ТОВ " Зоря".
       В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 на час проведення загальних зборів 01 серпня 2016 року був членом колективно сільськогосподарського товариства " Зоря", його не було включено до списку осіб, які мають право на майновий пай, тому не може дійти висновку про порушення його прав( охоронюваного законом інтересу) внаслідок прийняття зазначеного зборами рішення. Самі співвласники товариства та їх лідери не ставлять питання про визнання недійсними рішення зборів співвласників товариства про продаж майнових прав ТОВ "Корпорація "Колос ВС" та ОСОБА_3 . 
       Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що ТОВ " Корпорація "Колос- ВС" стала співвласником пайового фонду лише 10 серпня 2016 року, в той час як збори про виділення майна на адресу відповідачів проведені 01 серпня 2016 року, а сама заява про виділення майна в адрес ТОВ " Корпорація "Колос- ВС" датована 09 серпня 2016 року, що виключає юридичну можливість право на отримання майнового паю в натурі з пайового фонду, вважає їх безпідставними і такими, що не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки 10 серпня 2016 року Глибочецька сільська рада видала ТОВ «Корпорація «Колос-ВС» свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія ТР-11 №014915, згідно якого частка ТОВ «Корпорація «Колос-ВС» визначена в розмірі 1586056,00грн.або15,03 % загальної вартості майна пайового фонду ТОВ «Зоря» саме на підставі заяви ТОВ «Корпорація «Колос-ВС» від 09 серпня 2016 року та протоколу №1 зборів співвласників та лідерів майнових паїв с.Глибочок Борщівського району Тернопільської області від 01 серпня 2016 року (т.1, а.с.69-20 ;т.5,а.с.12).
       Доводи ОСОБА_11 про те , що порушуються його суб`єктивні цивільні права щодо володіння, користування та розпорядження ним на рівні з іншими співвласниками так, як усе наявне майно пайового фонду ТОВ «Зоря» перебуває у власності відповідачів -ТОВ «Корпорація «Колос-ВС», що унеможливлює реалізацію його права на майно пайового фонду ТОВ «Зоря», не підтверджується жодними доказами, частка ТОВ «Корпорація «Колос-ВС» визначена лише розмірі 1 586 056,00грн. або15,03 % загальної вартості майна пайового фонду ТОВ «Зоря», в той же час, як залишок майнового пайового фонду станом на 2008 рік становив 5 309 447 грн.
       За таких обставин, доводи апелянта про те, що відповідачі ТОВ "Корпорація "Колос - ВС" та ОСОБА_3 набули право на спірне майно з пайового фонду в порушення встановленого Порядку та Рекомендацій розподілу та використання майна колективного сільськогосподарського підприємства, а саме що збори співвласників були нелегітимними, на них були менше 2/3 власників майнових паїв, відсутність будь-яких повідомлень співвласників про проведення зборів, відсутність будь-яких публікацій оголошень, порядку денного проведення зборів, тощо, не не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки за результатами розгляду справи позивачем не доведено порушення його прав та законних інтересів, в зв`язку з проведенням зборів співвласників та лідерів майнових паїв від 01 серпня 2016 року про продаж майна відповідачам.
       Посилання апелянта на ці обставини, також не свідчить про порушення його законних прав та інтересів, оскільки на цей період часу позивач не був співвласником товариства. Обраний спосіб захисту про скасування правочинів не призведе до поновлення прав позивача, які він вважає порушеними внаслідок прийняття рішення зборів співвласника товариства від 01 серпня 2016 року та видачі Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського товариства від 10 серпня 2016 року. 
       Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що сільська рада безпідставно відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право власності на майновий пай з тих підстав, що він не надав рішення співвласників про продаж йому майна колективного сільськогосподарського підприємства ТОВ «Зоря» . 
       В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 07 листопада 2017 року звернувся до Глибочецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області з заявою, в якій просив видати йому єдине свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат), як новому власнику майнових сертифікатів на частку в розмірі 2878045,72 грн., що складає 27,28 % від загальної вартості майна пайового фонду ТОВ «Зоря» (т.1, а.с. 71-73).
       Позивач ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія ТР №014914 від 20 вересня 2016 року має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства - ТОВ «Зоря», що знаходиться у с.Глибочок Борщівського району Тернопільської області, в розмірі 13562,70 грн., або 0,13 відсотків загальної вартості майна пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства. (т.1, а.с.75).
       Також, на підставі договорів купівлі-продажу, укладених 20 вересня 2016 року ОСОБА_1 придбав майнові сертифікати на суму 13 562.70 грн., що становить 0,13 відсотків від загального майнового пайового фонду, а потім 28 червня 2017 року, придбав у фізичних осіб майнові паї ТОВ «Зоря», с. Глибочок Борщівського району Тернопільської області, на суму 2 864 483,02 грн, що у відсотковому значенні становить 27,15 % загальної вартості майна пайового фонду ТОВ «Зоря» (т.1 а.с.76-261, т.2, а.с.1-250, т.3, а.с.1-196, т.4, а.с.1-101).
       При таких обставинах суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що позивач ОСОБА_1 набув право власності на майнові паї колективного сільськогосподарського підприємства на підставі договорів купівлі-продажу майнового паю, укладених 20 вересня 2016 року та 28 червня 2017 року, а тому визнав безпідставну відмову Глибочецької сільської ради видати позивачу нове свідоцтво про право власності на майновий пай і в цій частині позов задовольнив і визнавши за ОСОБА_1 право власності на майновий пай у розмірі 2878045,72 грн., що складає 27,28 % від загальної вартості майна пайового фонду ТОВ «Зоря». 
       Таким чином, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до незгоди апелянта з ухваленим у справі судового рішення в оскаржуваній його частині .
       Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Судове рішення суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права. Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
       З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покладаються на нього. 

        Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
                                       ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Горба Віталій В`ячеславович - залишити без задоволення.
        Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2020 року - залишити без змін.

       Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

       Дата складання повного тексту постанови - 05 липня 2021 року.

       Головуючий:                                                         Сташків Б.І.

                                                                                Дикун С.І.

       Судді:                                                                 Хома М.В.