ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/9883/21                                                                 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  08 липня 2021 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді                                  Оксененка О.М.,
суддів:                                                        Лічевецького І.О.,
                                                             Мельничука В.П.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 травня 2021 року в справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: Державна служба експортного контролю України про визнання протиправною та скасування постанови від 31 березня 2021 року про відкриття виконавчого провадження,-
В С Т А Н О В И В :
Публічне акціонерне товариство «Мотор Січ» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: Державна служба експортного контролю України, в якому просило: визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 31 березня 2021 року про відкриття виконавчого провадження ВП №64999967.
Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що під час її винесення відповідачем не врахований лист позивача про те, що постанова Державної службої експортного контролю України про накладення штрафу оскаржена позивачем у судовому порядку, тому існують підстави для повернення виконавчого документа стягувачу.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2021 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Зазначена апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не вказано, коли оскаржувана постанова Державної служби експортного контролю України набрала законної сили, та чи діяла вона на час пред`явлення позову чи діяла вона на час ухвалення судового рішення.
На думку апелянта, штраф, який визначений у постанові про накладення стягнення повинен бути сплачений протягом п`ятнадцятиденного строку з дня винесення судового рішення, яким підтверджується дія такої постанови.
Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що безпідставне відкриття виконавчого провадження призвело до стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 63    262    488, 15 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначено про те, що станом на момент прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.03.2021 виконавчий документ набрав законної сили, тому підстави для повернення такого документа стягувачу були відсутні.
Також, на виконання вимог законодавства державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №640/627/21.
Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 24 грудня 2020 року Державною службою експортного контролю України прийнято постанову №62/20 про накладення на ПАТ «Мотор Січ» штрафу у розмірі 632 624 881,64 грн. за порушення вимог законодавства в галузі державного експортного контролю.
У свою чергу, 14 березня 2021 року Державна служба експортного контролю України звернулась до виконавчої служби із заявою, у якій зазначила, що у зв`язку з несплатою ПАТ «Мотор Січ» штрафу, накладеного постановою від 24 грудня 2020 року №62/20, існує необхідність примусового його стягнення з боржника. 
31 березня 2021 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64999967 про примусове виконання постанови Державної служби експортного контролю України від 24 грудня 2020 року №62/20.
Того ж дня, 31 березня 2021 року державним виконавцем, у рамках виконавчого провадження №64999967 винесено постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та про стягнення виконавчого збору.
У подальшому, 20 квітня 2021 року державний виконавець прийняв постанову про зупинення виконавчого провадження до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №640/627/21.
Не погоджуючись з постановою від 31 березня 2021 року про відкриття виконавчого провадження та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки станом на час прийняття постанови про відкриття провадження у справі відповідачу не була відома інформація стосовно оскарження ПАТ «Мотор Січ» постанови ДСЕК України від 24 грудня 2020 року №62/20 у судовому порядку, відтак підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
У відповідності до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
За правилами частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Пунктом 6 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Як наслідок, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята статті 26 Закону №1404-VIII).
У силу вимог частини четвертої статті 27 Закону №1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Отже, виходячи з аналізу викладеного вище, можна прийти до висновку, що державний виконавець зобов`язаний відповідно до вимог чинного законодавства не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження.
Як свідчать матеріали справи, виконавче провадження №64999967 було відкрито щодо примусового виконання постанови Державної служби експортного контролю України від 24 грудня 2020 року №62/20 про накладення на ПАТ «Мотор Січ» штрафу у розмірі 632 624 881,64 грн.
У той же час, апелянт вказує на протиправність такої постанови з огляду на положення пункту 1 частини четвертої статті 4 та пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Так, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 4 цього Закону визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).
Згідно пункту 9 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.
З матеріалів справи вбачається, що постанова ДСЕК України від 24 грудня 2020 року №62/20 про накладення на ПАТ «Мотор Січ» штрафу у розмірі 632    624 881,64 грн за порушення вимог законодавства в галузі державного експортного контролю набрала законної сили 24 грудня 2020 року та строк її пред`явлення до виконання - до 24 березня 2021 року.
У свою чергу, 14 березня 2021 року Державна служба експортного контролю України звернулась до виконавчої служби із заявою, у якій зазначила, що у зв`язку з несплатою ПАТ «Мотор Січ» штрафу, накладеного постановою від 24 грудня 2020 року №62/20, існує необхідність примусового його стягнення з боржника. 
Таким чином, станом на момент прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження від 31 березня 2021 року виконавчий документ набрав законної сили, а тому підстав для повернення такого виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» не було.
Також колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на положення пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» оскільки застосування вказаної підстави для повернення виконавчого документа стягувачу можливе після відкриття виконавчого провадження, натомість у даному випадку оскаржується постанова про відкриття виконавчого провадження, а тому дослідженню підлягають лише обставини, які передували її прийняттю.
Доводи апелянта щодо безпідставності винесення оскаржуваної постанови з огляду на її оскарження у судовому порядку, колегія суддів оцінює критично, з огляду на таке.
Так, 22 березня 2021 року ПАТ «Мотор Січ» листом №СПО-4011/1 звернулось до директора Департаменту державної виконавчої служби та заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень у якому повідомило про оскарження постанови Державної служби експортного контролю України від 24 грудня 2020 року до суду, у зв`язку із чим просило, у разі надходження до Департаменту виконавчого документа, повернути його стягувачу як такий, що не підлягає виконанню до набрання законної сили судовим рішенням.
Вказаний лист отримано Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 02 квітня 2021 року (вх. №8477), про що свідчить відтиск штампу вхідної кореспонденції на такому документі.
З огляду на вказане, станом на час прийняття постанови про відкриття провадження у справі відповідачу не була відома інформація стосовно оскарження ПАТ «Мотор Січ» постанови від 24 грудня 2020 року №62/20 у судовому порядку.
При цьому, за приписами статті 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.
У свою чергу, порядок розгляду справ про порушення юридичними особами вимог законодавства в галузі державного експортного контролю затверджений Наказом Міністерства економічного розвитку та торгівлі України №1490 від 16.12.2013 (надалі - Порядок №1490).
У відповідності до пунктів 7.1 та 7.2 Порядку №1490 якщо постанову про накладення на юридичну особу штрафу було винесено першим заступником чи заступником Голови Держекспортконтролю, її може бути оскаржено до Голови Держекспортконтролю юридичною особою, щодо якої її винесено, протягом десяти робочих днів з дня винесення цієї постанови.
Подання в установлений строк скарги зупиняє виконання постанови про накладення на юридичну особу штрафу на період її розгляду до прийняття відповідного рішення за скаргою.
Згідно пункту 7.7 Порядку №1490 постанова про накладення на юридичну особу штрафу, а також постанова про перегляд рішення можуть бути оскаржені до суду в порядку і строки, установлені законодавством.
При цьому, рішення у справі оголошується негайно після закінчення розгляду справи та набирає чинності з дати його винесення (пункт 6.3 Порядку №1490).
Пунктом 9.2 Порядку №1490 визначено, що штраф, розмір якого визначено в постанові про накладення на юридичну особу штрафу, повинен бути сплачений юридичною особою в п`ятнадцятиденний строк з дня його накладення.
У разі оскарження постанови про накладення на юридичну особу штрафу штраф повинен бути сплачений в п`ятнадцятиденний строк з дня винесення рішення, яким підтверджується дія постанови про накладення на юридичну особу штрафу, що оскаржується.
У разі несплати штрафу юридичною особою в строк, визначений пунктом 9.2 цього розділу, штраф стягується державним виконавцем у встановленому законодавством порядку (пункт 9.5 Порядку №1490).
Тобто, обов`язок по добровільній сплаті штрафу у позивача виникає через п`ятнадцять днів з дня накладення такого штрафу, у разі не сплати у добровільному порядку - штраф стягується державним виконавцем.
З матеріалів справи вбачається, що постанова №62/20 від 24.12.2020 набрала законної сили того ж дня - 24.12.2020, та останню можна було оскаржити до Голови Держекспортконтролю протягом десяти днів з дня її винесення або до суду в порядку та строки, встановлені законом.
Окрім того, така постанова містила інформацію про те, що у разі оскарження постанови до суду скаржник зобов`язаний протягом п`яти робочих днів повідомити про це Державну службу експортного контролю України.
У даному випадку, позивачем 11 січня 2021 року було оскаржено до суду постанову №62/20 від 24.12.2020 та ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.02.2021 у справі №640/627/21 було відкрито провадження за позовом ПАТ «Мотор Січ» до державної служби експортного контролю України про визнання протиправною та скасування постанови.
У той же час, лише 22 березня 2021 року, позивач звернувся до виконавчої служби з заявою, яку отримано відповідачем 02.04.2021, в якій просив повернути постанову №62/20 від 24.12.2020 без виконання.
Разом з тим, позивач не надав доказів того, що Державній службі експортного контролю України, а так само й відповідачу було відомо на день ухвалення спірної постанови (31.03.2021) про оскарження виконавчого документа в судовому порядку.
Водночас, у силу частини восьмої статті 26 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання», рішення про накладення штрафу в справах про порушення, передбачені цим Законом, може бути оскаржено в суді. При цьому виконання постанови про накладення штрафу зупиняється до прийняття відповідного рішення суду.
У свою чергу, на виконання вказаних положень законодавства, 20 квітня 2021 року державний виконавець прийняв постанову про зупинення виконавчого провадження до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №640/627/21.
Тобто, на даний час зупинено виконання у примусовому порядку постанови №62/20 від 24.12.2020.
Твердження апелянта про те, що з огляду на відкриття виконавчого провадження, наявні підстави для стягнення виконавчого збору колегія суддів оцінює критично, оскільки питання стягнення виконавчого збору не є предметом розгляду у даній справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність обставин, які б свідчили про протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.03.2021 №64999967, прийнятої державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С., а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. 
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі. 
Інші доводи апеляційних скарг не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянтів, викладені у скаргах, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст.    242,    250,    308,    310,    311,    315,    316,    321,    322,    325,    328,    329 КАС України    суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 травня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Оксененко

Судді                                                                          І.О. Лічевецький

                                                                                            В.П. Мельничук