П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/2474/21 
Головуючий у 1-й інстанції:   Ковальчук О.К.  
Суддя-доповідач:  Ватаманюк Р.В. 
08 липня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П.  

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
Позивач в березні 2020 звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду   в якому просив: 
-  визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу в повному обсязі щорічної разової допомоги до 05 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком; 
- зобов`язати  відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену щорічну разову допомогу до 05 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.04.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - повернуто позивачеві.
Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позивач будучи обізнаним про порушення його прав стосовно виплати разової щорічної грошової допомоги  07.05.2020, до суду з позовом звернувся в березні 2021 року, тобто з порушенням строку встановленого КАС України. Доказів наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом суду не надав.
При цьому позивач не надав докази що підтверджують існування між ним та Управлінням праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради спору щодо виплати грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, зокрема відмови органу її виплатити,  а тому суд вважає, що у визначений судом строк позивач не усунув недоліки позовної заяви.
ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що до позовної заяви позивачем додано докази, якими підтверджено, що позивач у 2020 році виплатив допомогу до 05 травня, як учаснику бойових дій в розмірі передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України №  112 від 19.02.2020, а не в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.
Крім того вказує, що надав достатні докази в обґрунтування позовних вимог, щодо неправомірності невиплати допомоги в належному розмірі. Оцінка цих доказів судом повинна бути надана за результатами судового розгляду справи, а не під час вирішення питання про відкриття провадження, що узгоджується з правовою позицією  ВС у постанові від 29.09.2020 у справі №  440/2722/20. 
ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою суду від 25.05.2021 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду на 30.06.2021 в порядку письмового провадження.
Згідно з п.2 ч.1   ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1   ст.311 КАС України.
VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою від 15.03.2021 Хмельницький окружний адміністративний суд залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1 у зв`язку з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.
Вказаною ухвалою суд надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання документального обґрунтованого пояснення щодо причин пропуску шестимісячного строку звернення до суду.
На виконання ухвали суду позивач подав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначив, що   перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня 2020 року, позивач із зазначеним позовом звернувся 05.03.2021, без пропуску встановленого строку звернення до суду. Щодо обґрунтування порушення   прав бездіяльністю відповідача вказує, що відповідач виплатив йому у 2020 році щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій в розмірі передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України №112 від 19.02.2020, а не в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. До 30 вересня 2020 року - встановленого законом кінцевого строку, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги, він правомірно очікував на отримання більшої суми, ніж була нарахована, однак таких виплат відповідач не провів. Тому, вважає таку невиплату бездіяльністю. При цьому зазначає, що процедура позасудового (досудового) врегулювання спору не є обов`язковою, і він не позбавлений права одразу звернутися до суду за захистом. Застосування досудового порядку врегулювання спору є його правом, а не обов`язком, оскільки законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не передбачено обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.04.2021 позовну заяву повернуто позивачеві.
VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч.ч. 1-2 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Частиною 15 статті 171 КАС України визначено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.
Положенням п.7 ч.1 ст.240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.
Разом з тим, у Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і дію принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).
Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).
Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).
Застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124.
Статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII (далі – Закон № 3551-XII) встановлено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.
При цьому, у відповідності до ст.17-1 частини 4 вказаного Закону особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Тобто, саме 30.09.2020 - встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована, а тому перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30.09.2020 року. Таку ж правову позицію щодо обрахунку строку звернення до суду в аналогічних справах неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема, в постановах від 10.05.2018 року у справі № 389/1042/17, від 06.02.2018 року у справі № 607/7919/17.
Оскільки позивач до суду з даним адміністративним позовом звернувся 09.03.2021, а перебіг строку звернення до суду слід обраховувати з 30.09.2020, відтак шестимісячний строк звернення до суду, встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України, не є пропущеним, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про пропущення позивачем строку звернення до суду.
VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню, а матеріали адміністративного позову направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Частиною 3 ст. 312 КАС України вказано, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року  скасувати.
Справу направити до  Хмельницького окружного адміністративного суду  для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає

          
Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.