ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2021 року                                                                            м. Херсон
Номер справи: 656/75/21
Номер провадження: 22-ц/819/1329/21
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,
суддів:                                          Кузнєцової О.А.,
Семиженко Г.В.
позивач – Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,
відповідач - ОСОБА_1 , 
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 28 квітня 2021 року, ухвалене у складі судді Крисанової В.І., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:        
В лютому 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 15.11.2017 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у сумі 8 000 грн. 
Позивач вказує, що ОСОБА_1 особистим підписом підтвердила, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складає між нею та банком кредитний договір. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг (п. 2.1.1.5.5.) позичальник зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. 
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого станом на 14.01.2021 року у неї виникла заборгованість на загальну суму 11 045,16 грн, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 8 653,42 грн та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 2 391,74 грн.
АТ «Приватбанк» просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 11 045,16 грн та судові витрати в сумі 2 270 грн.
Заочним рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 28 квітня 2021 року в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15 листопада 2017 року залишено без задоволення.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не довів укладення між сторонами договору кредиту на зазначених в підставах позову Тарифах Банку та Умовах та правилах надання банківських послуг, зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення заборгованості по простроченим відсоткам. Вирішуючи питання щодо стягнення простроченого тіла кредиту в розмірі 8653,42 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунки заборгованості за кредитним договором станом на 31.08.2019 року та 14.01.2021 року, виписки про рух коштів на розрахунковому рахунку відповідача ОСОБА_1 , що надані позивачем, підтверджують, що відповідачем використано кредитних коштів у сумі 22 498,26 грн,  повернуто в сумі 24 318,60 грн, що на 1 820,34 грн (24 318,60 грн – 22 498,26 грн = 1 820,34 грн) більше, ніж використано. Таким чином, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» повернуті в повному обсязі. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, здійснив власні розрахунки, проте не надав належної оцінки Виписці про рух коштів по рахунку відповідача. Вказує, що суд першої інстанції, не врахував, що у виписці про рух коштів відображенні всі операції зі зняття коштів та використання кредитних коштів, при цьому, відповідно до вказаної виписки, заборгованість відповідача складає 11045,16 гривень. Посилаючись на те, що вказана Виписка по рахунку відповідача є належним доказом у справі, зазначає про доведеність позовних вимог в частині заборгованості за простроченим тілом кредиту та заборгованості за простроченими відсотками. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання не виконала, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Письмових заперечень на апеляційну скаргу до суду не надходило. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду  у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 15.11.2017 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого з 14.06.2018 є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку, де зазначено, що вона згодна з тим, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані їй у письмовому вигляді. Умови і правила надання банківських послуг, які ОСОБА_1 зобов`язалася виконувати та регулярно знайомитись зі змінами, розміщені на офіційному сайті Приватбанку www.privatbank.ua (а.с.13).
15.11.2017 року банк відкрив ОСОБА_1 картковий рахунок, видав кредитну картку № НОМЕР_1 з терміном дії до 03/21 (а.с.11), встановив кредитний ліміт у сумі 8 000,00 грн, який 02.12.2017 року збільшений до 8 040,00 грн, 03.12.2017 зменшений до 7 990,00 грн, 03.12.2017 року зменшений до 3 000,00 грн, 07.12.2017 року збільшений до 7 814,26 грн,  13.05.2019 року зменшений до 0,00 грн (а.с.12).
Із виписки про рух коштів на розрахунковому рахунку відповідача ОСОБА_1    станом на 18.01.2021 року вбачається, що в період з 15.11.2017 року до 10.12.2018 року відповідач користувалася кредитною карткою № НОМЕР_1 , а саме: оплачувала придбання товарів, сплачувала кошти за користування послугою «Миттєва розстрочка», поповнювала готівкою картку в терміналі самообслуговування. (а.с.71-73) 
У розрахунку заборгованості за кредитним договором від 15.11.2017 року станом на 31.08.2019 року зазначено, що відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за поточним тілом кредиту в сумі 9 904,75 грн та заборгованість за нарахованими відсотками у сумі 461,66 грн (а.с.8 на звороті).
У розрахунку заборгованості за кредитним договором від 15.11.2017 року станом на 14.01.2021 року зазначено, що заборгованість ОСОБА_1 за простроченим тілом кредиту становить 8 653,42 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 2 391,74 грн. (а.с.10).
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 прострочених відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, врахував висновок щодо застосування відповідних норм права, що викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 та дійшов висновку, що Оскільки витяг з Умов і правила надання банківських послуг в Приватбанку, а також Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які були надані відповідачу для ознайомлення в письмовому виді, не містять підпису відповідача та не підтверджують те, що саме з цими Умовами і правилами надання банківських послуг в Приватбанку та Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» ознайомилася та погодилася відповідач і вони їй були зрозумілі, то вони не підлягають застосуванню. Підстави для задоволення вимог про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками відсутні.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки, як вбачається з наданих позивачем матеріалів справи, умовами анкети-заяви, яка підписана відповідачем, не погоджено розміру відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів, строку виконання зобов`язання, а також розміру відповідальності за порушення грошового зобов`язання, відповідно до вимог частини 2 статті 625 ЦПК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині, оскільки позивачем не надано суду належних і достатніх доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовував свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком.
Апеляційна скарга не містить доводів, щодо спростування такого висновку суду першої інстанції.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту.
Судом першої інстанції перевірено розрахунки заборгованості, що надані позивачем та встановлено, що відповідачем використано кредитних коштів у сумі 22 498,26 грн,  повернуто - в сумі 24 318,60 грн, що на 1 820,34 грн (24 318,60 грн – 22 498,26 грн = 1 820,34 грн) більше, ніж використано.
Як вбачається з розрахунку наданого позивачем проценти нараховані за користування кредитними коштами погашалися банком за рахунок тіла кредиту, збільшуючи відповідно загальну заборгованість за тілом кредиту. 
Проте, анкета-заява, підписана сторонами не містить, як відомостей, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, так і відомостей про погашення нарахованих процентів за рахунок кредиту.
А отже підстави для збільшення кредиту за рахунок погашення нарахованих процентів відсутні.
Колегією суддів перевірено доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не взято до уваги виписку по рахунку ОСОБА_1 . 
З наданої виписки банку по рахунку відповідача вбачається, що ОСОБА_1 за період з 15.11.2017 року по 01.12.20 року використала кредитних коштів (без врахування комісій, правомірність нарахування яких не доведено банком) 19437,75 гривень, повернуто – 24218,60 гривень (а.с.71-73).
Таким чином, фактично отримані та використані кошти були повернуті позичальником добровільно. 
Заборгованість, про наявність якої вказує позивач, утворилась за рахунок списання «відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 3,15 відсотка», «комісії за обслуговування», правомірність нарахування яких та списання банком не доведена. 
Отже, надаючи оцінку наведеним фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам на підтвердження заявлених вимог, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, на які позивач посилався в обґрунтування своїх вимог, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст. 375, ст. 382 ЦПК України Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення. 
Заочне рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 28 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: О.А. Кузнєцова

Г.В. Семиженко