ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 серпня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/2493/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач), суддів:  Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 року в адміністративній справі №340/2493/20 (суддя у 1 інстанції Черниш О.А.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області, в якому просив: 
- визнати протиправним дії головного управління Національної поліції у Кіровоградській області щодо: зменшення ОСОБА_1 грошового забезпечення за листопад 2018 року під час знаходження на лікуванні та недоплату грошового забезпечення у розмірі 2192,15 грн.; недоплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 25 697,33 грн.; недоплати компенсації за невикористану в році звільнення основну відпустку у розмірі 1 802,7 грн.; недоплати компенсації за невикористану в році звільнення додаткову відпустку у розмірі 3 498,58 грн.;
- стягнути з головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 : недоплачене грошове забезпечення за листопад 2018 року у розмірі 2 192,15 грн.; недоплачену одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 25 697,33 грн.; недоплачену компенсацію за невикористану в році звільнення основну відпустку у розмірі 1 802,7 грн.; недоплачену компенсацію за невикористану в році звільнення додаткову відпустку у розмірі 3 498,58 грн.;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн.;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що після зміни підстави звільнення відповідно до рішень суду, позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Також у зв`язку зі зміною дати звільнення ОСОБА_1 відповідач повинен був додатково нарахувати та виплатити йому грошове забезпечення за 11 календарних днів служби. Відповідач донарахував та виплатив одноразову грошову допомогу у розмірі 23921,36 грн. та грошове забезпечення за 11 днів у розмірі 2344,84 грн., здійснивши ці нарахування із місячного грошового забезпечення у розмірі 6395 грн. Позивач не погоджується з такими сумами та зазначає, що за жовтень 2018 року він отримав грошове забезпечення у розмірі 9304,26 грн., а за листопад 2018 року, коли він знаходився на лікуванні, його грошове забезпечення повинно становити 8746,44 грн. Виходячи із цієї суми, позивач, який звільнений зі служби 27.11.2018 року, має право на отримання грошового забезпечення за 27 днів, розмір якого повинен становити 7871,80 грн. (8746,44 грн. : 30 x 27). Натомість позивачу за листопад 2018 року нараховано та виплачено грошове забезпечення у розмірі 5679,65 грн. та недоплачено 2192,15 грн. Також позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 91 837, 62 грн. (8746, 44 грн. х 50% х 21). Натомість позивачу нараховано та виплачено таку допомогу у розмірі 66 140, 29 грн. та недоплачено 25 697, 33 грн. Крім того, позивачу неправильно визначено розмір грошової компенсації за 23 дні невикористаної щорічної відпуски, оскільки за його розрахунками, розмір компенсацій повинен становити 6705,60 грн. (8 746, 44 грн. : 30 х 23), з яких виплачено лише 4902,91 грн., а недоплачено 1802,70 грн. Представник позивача зазначає, що позивач має статус учасника бойових дій та відповідно до пункту 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік, однак у 2018 році така додаткова відпустка йому не надавалася та грошова компенсація за неї при звільненні позивачу не виплачувалася. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, за 2018 рік. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018 рік. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та прийняти нове про відмову у задоволені позову.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що спірне рішення прийнято за наявності підстав визначених законодавством, оскільки платником несвоєчасно було сплачено узгоджені грошові зобов`язання. Відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку № 260, які є спеціальним законодавством та підлягають застосуванню при вирішенні спорів з приводу порядку та умов грошового забезпечення поліцейських та надання їм відпустки, грошова компенсація за невикористану відпустку виплачується у випадку її невикористання у році звільнення. Грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена законодавством, а встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року. Зазначено, що відпустки які надаються учасникам бойових дій є додатковою, а тому на неї не поширюються норми передбачені для щорічних відпусток. Крім того, суд першої інстанції не врахував те, що при внесенні змін до Закону України «Про відпустки» законодавцем було визначено, що нова відпустка не належить до щорічних, а належить до додаткових. В тому разі, якби у пункті «інші додаткові відпустки передбачені законодавством.» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про відпустки» була включена відпустка УБД, то даний вид відпустки зазначався б у розділ II «Щорічні відпустки».
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач з 14.05.1998 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 року – в Національній поліції України, з 08.09.2017 року - на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Олександрійського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області. 
Наказом начальника ГУНП в Кіровоградській області №1936 від 31.10.2018 року «Про призначення проведення службового розслідування» призначено службове розслідування за фактом вимагання працівником Олександрійського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_1 неправомірної вигоди. 
Наказом начальника ГУНП в Кіровоградській області №499 о/с від 31.10.2018 року «Про відсторонення від виконання службових обов`язків ОСОБА_1 » на період проведення службового розслідування ОСОБА_1 з 31.10.2018 року відсторонено від виконання службових обов`язків старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Олександрійського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області. 
У період з 03.11.2018 року по 15.11.2018 року та з 16.11.2018 року по 26.11.2018 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні. 
Між тим, 07.11.2018 року ОСОБА_1 подав рапорт про звільнення його зі служби в Національній поліції за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 16.11.2018 року. 
Наказом т.в.о. начальника ГУНП в Кіровоградській області №516 о/с від 16.11.2018 року капітана поліції старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Олександрійського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_1 з 16.11.2018 року звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». Наказано виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 23 дні невикористаної щорічної оплачуваної відпустки за 2018 рік. Станом на день звільнення стаж роботи в поліції для виплати надбавки за вислугу років та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції становить 21 рік 11 місяців 17 днів. 
При звільненні зі служби позивачу у листопаді 2018 року відповідачем нараховано та виплачено грошове забезпечення за 16 календарних днів служби у листопаді 2018 року у розмірі 3683, 37 грн., а саме: посадовий оклад - 1333,33 грн. (2500 грн. : 30 х 16); оклад за спеціальне звання - 660 грн. (1800 грн. : 30 х 16); надбавку за стаж служби - 917,33 грн. (1720 грн. : 30 х 16), надбавка за службу в умовах режимних обмежень - 200 грн. (375 грн. : 30 х 16), індексація - 348,56 грн. та утримано премію за 1 календарний день служби у жовтні 2018 року у розмірі 75,85 грн. у зв`язку з відстороненням від виконання службових обов`язків з 31.10.2018 року. 
Також при звільненні позивачу нараховано грошову компенсацію за 23 дні невикористаної щорічної оплачуваної відпустки за 2018 рік у розмірі 4902,91 грн., виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення в 213, 17 грн. Одноденний розмір грошового забезпечення визначений шляхом ділення розміру місячного грошового забезпечення (6 395 грн.) на 30 календарних днів. 
Крім того, позивачу у грудні 2018 року здійснено нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у розмірі 43226,14 грн. 
У грудні 2018 року позивач був направлений на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи з метою встановлення придатності на службі в Національній поліції на момент звільнення 16.11.2018 року. 
За висновком медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «ТМО МВС України по Кіровоградській області» (постанова №1 від 06.02.2019 року) захворювання ОСОБА_1 , виявлені під час здійснення медичного огляду, пов`язані з проходженням служби в Національній поліції України, а він непридатний до служби в поліції. 
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК №172654 від 20.03.2019 року позивачу встановлено третю групу інвалідності з 14.03.2019 року, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, інвалідність встановлено безтерміново.  
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року у справі №340/855/19, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.12.2019 року, за позовом ОСОБА_1 змінено наказ т.в.о. начальника ГУНП в Кіровоградській області №516 о/с від 16.11.2018 року в частині формулювання підстави звільнення ОСОБА_1 , вказавши замість пункту 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», належну причину – пункт 2 (через хворобу) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», та змінивши дату звільнення, вказавши замість « 16 листопада 2018 року» належну дату – « 27 листопада 2018 року». (
В подальшому начальником ГУНП в Кіровоградській області видано наказ №17 о/с від 15.01.2020 року щодо часткової зміни пункту наказу ГУНП в Кіровоградській області №516 о/с від 16.11.2018 року, в частині формулювання підстави та дати звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, зокрема, замінено слова та цифри «за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням)» на слова та цифри «за п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу – за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції)», слова та цифри « 16 листопада 2018 року» - на слова та цифри - « 27 листопада 2018 року»; слово та цифру « 17 днів» на слово та цифру « 28 днів». 
У зв`язку з цим відповідач у лютому 2020 року здійснив донарахування позивачу грошового забезпечення за 11 календарних днів служби у листопаді 2018 року: посадовий оклад - 916,67 грн. (2500 грн. : 30 х 11), оклад за спеціальне звання - 660 грн. (1800 грн. : 30 х 11), надбавку за стаж служби - 630,67 грн. (1720 грн. : 30 х 11), надбавку за службу в умовах режимних обмежень - 137,50 грн. (375 грн. : 30 х 11), індексацію - 239,64 грн., усього - 2584,48 грн. 
Також здійснено нарахування позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 21 повний календарний рік служби, виходячи із місячного грошового забезпечення у розмірі 6395 грн. За розрахунками відповідача, розмір належної позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні склав 67 147, 50 грн. (6 395 грн. х 50% х 21). За вирахуванням 43226,14 грн., нарахованих позивачу у грудні 2018 року в якості одноразової грошової допомоги, позивачу у лютому 2020 року донараховано різницю у сумі 23 921 36 грн., яку після утримання 1,5 % військового збору виплачено у сумі 23 562, 53 грн. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного. 
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже з урахуванням приписів ч.1 ст.308 КАС України предметом розгляду у суді апеляційної інстанції є рішення суду в частині задоволених позовних вимог, з чим не погодився відповідач в поданій апеляційній скарзі.
З матеріалів справи слідує, що у період проходження служби в поліції позивач отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 06.05.2016 року.
У 2018 році позивачу не надавалася додаткова відпустка, передбачена пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», статтею 16-2 Закону України «Про відпустки», та грошова компенсація за неї при звільненні всупереч вимогам частини 10 статті 93 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 не виплачувалася.
Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII), який забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Згідно з п.12 ч.1 ст.12 Закону № 3551-XII учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про відпустки» від 05.11.1996 р. № 504/96-ВР (далі - Закон № 504/96-ВР) передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Згідно з ст.16-2 Закону №504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений  Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Відповідно до п. 8 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону № 504/96-ВР. Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
У разі, якщо Законом України «Про відпустки» або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.
Абзацом 3 п. 14 ст. 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах 1, та 2 цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Згідно з пунктом 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 року, у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки. Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Таким чином, у разі звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ст.16-2 Закону №504/96-ВР та п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону № 3551-XII.
Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
В даному випадку, суд апеляційної інстанції вважає за необхідним врахувати висновок Верховного Суду у зразковій справі №620/4218/18 від 21.08.2019 року.
З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач звільнивши позивача у листопаді 2018 року зі служби в поліції та не виплативши йому зазначену грошову компенсацію за 2018 рік, допустив протиправну бездіяльність.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 року в адміністративній справі №340/2493/20 - залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 року в адміністративній справі №340/2493/20 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили  з дати прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.    

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва