Справа № 159/5950/20 	Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І. М. 	
Провадження № 22-ц/802/1034/21  Категорія: 34 	  Доповідач: Карпук  А. К.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
20 вересня 2021 року                                                  місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Карпук А.К.
суддів – Бовчалюк З.А., Данилюк В. А.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом  підприємства теплових мереж «Ковельтепло» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті комунальних послуг за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 травня 2021 року,-
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2020 року Підприємство теплових мереж "Ковельтепло" (надалі - ПТМ "Ковельтепло") звернулося до суду з даним позовом, посилаючись на те, що підприємство надає послуги з централізованого опалення, в тому числі в квартиру  АДРЕСА_1 , власником якої є  якої є відповідач ОСОБА_1 .
Між ПТМ "Ковельтепло" та  ОСОБА_1  № 01.07.2015 укладено Договір № 1/3 636 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідно до умов якого ПТМ "Ковельтепло" надавало послуги з централізованого опалення квартири, а споживач зобов`язувався своєчасно здійснювати оплату за надані послуги.
Позивачем зобов`язання по теплопостачанню виконано, а відповідач своїх зобов`язань не виконує, внаслідок чого станом на 01.05.2019 утворилась заборгованість перед підприємством за період з квітня 2018 року по квітень 2019 року включно в сумі 10672,11 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідача.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 травня 2021 року позов задоволено.
Постановлено стягнути із ОСОБА_2 на користь підприємства теплових мереж «Ковельтепло» 10 672 грн. 11 коп. заборгованості по оплаті комунальних послуг за період з квітня 2018 року по квітень 2019 року включно, що виникла за станом на 01.05.2019, а також – 2 102 грн судових витрат, а всього 12 774 грн. 11 коп.
Не погоджуючись із рішенням суду відповідач  ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування своїх доводів посилається на  те, що  позивачем не надано жодного доказу надання послуг на вказану суму. Доданий до позовної заяви розрахунковий лист містить лише загальні, не розшифровані суми нарахувань невідомого походження. Відповідач вказує, що квартира розташована на 5 – му поверсі будинку, у якому відсутнє технічне горище, тому у холодну пору року багато тепла виводиться через стелю, що є одночасно покрівлею; опалення квартири має бути більш інтенсивнішим. Якість послуг позивача її не влаштовує, так як надто низькою є температура приладів опалення і температура повітря у квартирі протягом багатьох опалювальних сезонів. Вартість послуг опалення, первинним енергоносієм для якого позивач використовує значно дешевші порівняно з газом дрова за ціною газу, є завищеною. Її звернення до позивача з вимогою надання послуг належної якості, припинення неналежного постачання тепла залишились без реагування. Покликаючись на ч. 3 ст. 538 ЦК України, зазначає, що вона відмовилась від виконання зобов`язання за договором з огляду на неякісність послуг позивача. З дозволу та вказівки позивача мешканцем кв. АДРЕСА_2 у цьому ж будинку ОСОБА_3 здійснюється недопустиме технічне втручання у внутрішньо будинкову мережу ЦО, а саме: регулювання потоку теплоносія за допомогою запірної арматури будинку, наслідком чого є нерівномірне нагрівання приладів опалення різних квартир. До її ж квартири сповільнений теплоносій доходить надміру охолодженим.
Також в апеляційній скарзі заявлено клопотання про виклик в судове засідання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 .
Позивач ПТМ "Ковельтепло" 08.09.2021 подало відзив на апеляційну скаргу, в якому вказало, що вважає рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що відповідно до договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01.07.2015 № 1-3636,  ОСОБА_1 уклала договір з ПТМ "Ковельтепло" про надання відповідних послуг. Вказаний договір є діючим, в установленому законом порядку не розривався, недійсним не визнавався. Відповідачем не надано доказів про його розірвання в установленому законодавством порядку. У договорі від 01.07.2015 № 1-3636 передбачено проведення нарахування за централізоване опалення квартири на підставі показів теплового лічильника будинку, згідно затверджених тарифів на теплову енергію для населення в опалювальний період, виходячи з вартості 1 Гкал та площі квартири 58 кв.м. 
Відповідачем не надано доказів, які підтверджують посилання на неналежне виконання підприємством умов договору.
20.09.2021 відповідач  ОСОБА_1  подала до апеляційного суду клопотання про розгляд справи за її участі з викликом в судове засідання та допитом свідків.
У задоволенні клопотання належить відмовити з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову (10 672 грн. 11 коп.) у якій менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 01.01.2021 - 227 000 грн), характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи відповідно до вимог ч. 6 ст. 279 ЦПК України, тому розгляд апеляційної скарги апеляційним судом здійснюється в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідачем не вказано обставини, які свідчать про наявність підстав для розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Крім цього,клопотання про виклик свідків є безпідставним з огляду на те, що вказані свідки були допитані в суді першої інстанції, що вбапчається із технічного запису судового засідання, протоколів судових засідань, мотивувальної частини рішення. 
Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2018 у справі №668/13907/13-ц).
За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою прийняття постанови у даній справі є 20.09.2021, тобто дата складення повного судового рішення.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з такого.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг (ст.6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
Статтями 7 та 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком - оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Обов`язком виконавця - забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.
Статтею 179 ЖК України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про житлові комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Судом встановлено, що ПТМ "Ковельтепло" надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до копії договору дарування від 18.11.1996, копії реєстраційного посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Волинським обласним бюро технічної інвентаризації; копії договору купівлі – продажу квартири від 14.11.2000, відповідач ОСОБА_1 є власником вказаної квартири.
Послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надаються відповідно до укладеного між ОСОБА_1 та ПТМ "Ковельтепло» договору № 1 – 3 636 від 01.07.15 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, за умовами якого ПТМ «Ковельтепло» зобов`язувалось надавати відповідної якості послуги з централізованого опалення вищевказаної квартири та централізованого постачання гарячої води, а  ОСОБА_1  - оплачувати їх щомісячно, не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (а.с. 5-7).
Даний договір не визнавався судом недійсним, не був розірваний та припинений у встановленому законом порядку, а отже по даний час є чинним та обов`язковим до виконання для обох сторін.
Як вбачається з розрахункового листа по абоненту  ОСОБА_1 (особовий рахунок НОМЕР_2 ) та тарифів ПТМ "Ковельтепло", заборгованість відповідача перед підприємством за період квітня 2018 року по квітень 2019 року включно становить 10672,11 грн. (а.с. 8).
Нарахування заборгованості за період квітня 2018 року по квітень 2019 року за послуги з централізованого опалення квартири проводилось на підставі показів теплового лічильника, встановленого в будинку АДРЕСА_3 , виходячи з вартості 1 Гкал пропорційно опалювальній площі приміщення 58 кв. м (п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005).
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 року № 151 (далі – Постанова) затверджено Порядок проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості.
Цей Порядок визначає механізм проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі – послуги) в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості. Дія цього Порядку поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, предметом діяльності яких є надання послуг (далі – виконавці) і фізичних та юридичних осіб (далі – споживачі), яким надаються послуги.
Відповідно до пункту 2 зазначеного Порядку у разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, зниження якості, зокрема, відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, виконавець проводить перерахунок розміру плати за фактично надані послуги шляхом зменшення розміру плати за надання послуг з урахуванням вимог, наведених у додатку.
Відповідно до пунктів 33–39 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв`язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі. Повідомлення споживача незалежно від його форми (усна або письмова) обов`язково реєструється представником виконавця у журналі реєстрації заявок споживачів. Представник виконавця зобов`язаний повідомити споживачеві відомості про особу, яка прийняла повідомлення (прізвище, ім`я та по батькові), реєстраційний номер повідомлення та час його прийняття. У разі незгоди з результатами перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг споживач і виконавець визначають час і дату повторної перевірки, для проведення якої запрошується представник уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представник об`єднання споживачів. За результатами повторної перевірки складається акт про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем (його представником), представником виконавця, представниками уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представником об`єднання споживачів. За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця згідно з додатком 2. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця. У разі неприбуття представника виконавця в установлений договором строк для проведення перевірки кількісних та/або якісних показників або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії такий акт вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі.
З наведеного належить дійти висновку, що показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , на необхідність врахування яких при вирішенні спору вказує в апеляційній скарзі відповідач, є неналежними доказами надання послуг неналежної якості, а тому відхиляється апеляційним судом.
Позивачем не подано доказів на підтвердження низької температури повітря в належній їй квартирі, які передбачені Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, не подано актів-претензії або інших доказів про те, що відповідач повідомляла виконавця послуг - ПТМ "Ковельтепло" щодо неналежної якості послуг або взагалі про їх відсутність.
Посилання в апеляційній скарзі на перевищення службових повноважень керівництвом ПТМ «Ковельтепло» та незаконність дій громадянина ОСОБА_3 щодо сповільнення потоку теплоносія за допомогою запірної арматури виходить за межі предмета спору у даній справі, тому апеляційним судом відхиляється. 
За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто, в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дослідивши надані сторонами докази на підтвердження своїх вимог і заперечень, дійшов обґрунтованого висновку про неналежне виконання відповідачем умов договору про надання послуг з централізованого опалення та підставність вимог ПТМ "Ковельтепло" щодо стягнення заборгованості.
Посилання відповідача на показання свідків, як на доказ неякісного надання послуг позивачем, апеляційний суд відхиляє, оскільки, як правильно встановлено судом першої інстанції, вказані особи не були в квартирі відповідача у спірвний період, а тому їм не відомо, яка температура була, про незадоволення ОСОБА_1 якістю послуг позивача вони дізналися зі слів відповідача.
Згідно з частинами 1, 2, 3, 4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій.
Положеннями ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що відповідач не спростувала наявної заборгованості перед ПТМ "Ковельтепло", не довела, що послуги з централізованого опалення не надавалися або ж надавалися у неповному обсязі.
Посилання відповідача на завищення позивачем вартості наданих послуг апеляційний суд вважає безпідставним, з огляду на таке.
Відповідно до ст.4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування належать, серед іншого, встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону.
Частиною 1 ст. 10 цього Закону визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. 
Розрахунки відповідних тарифів здійснені підприємством за вимогами Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги».
Згідно з рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 19.09.2017 № 318 «Про встановлення тарифів на теплову енергію та на послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води» встановлено для потреб населення тарифи на теплову енергію та на послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, що надаються ПТМ "Ковельтепло": на послуги з централізованого опалення - 1571,11 грн./Гкал з ПДВ; 33,23 грн./м2 з ПДВ; на послуги з централізованого постачання гарячої води 85,42 грн./м3 з ПДВ.
З грудня 2018 року до населення застосовуються тарифи на послугу з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженні рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 15.11.2018 № 389 «Про встановлення шляхом коригування тарифів на теплову енергію та на послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води для потреб населення та релігійних організацій» (а.с. 12), а саме: 1868,34 грн./Гкал та 101,36 грн./м3 з ПДВ відповідно.
Наведені в апеляційній скарзі мотиви зводяться до незгоди з оцінкою доказів судом першої інстанції, носять суб`єктивний характер, не підтверджені належними та допустимими доказами, тому висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідач не оскаржувала в судовому порядку дій посадових осіб ПТМ "Ковельтепло", тому її доводи про незаконність дій є безпідставними.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції  про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.
Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд - 
постановив:
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 травня 2021 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий         

Судді: