ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року 
м. Київ
справа № 520/8381/2020
адміністративне провадження № К/9901/31234/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Єресько Л.О.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 
до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит»
про визнання протиправною та скасування постанови,
провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2020 (головуючий суддя - Макаренко    Я.М., судді - Мінаєва О.М. ,  Донець Л.О.)
ВСТАНОВИВ:
І. Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
1.    У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», в якому просила суд визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження № 61794069 від 10.04.2020.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна постанова винесена приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. з порушенням ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки позивач не зареєстрована та не проживає в межах виконавчого округу міста Києва, а також не має у місті Києві майна.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
3.    Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною та скасувано постанову приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження № 61794069 від 10.04.2020.
4. Суд першої інстанції виходив з того, що позивач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та не має нерухомого майна, яке знаходилося б в межах виконавчого округу міста Києва, працює у Харківському музикальному училищі ім. Б.М. Лятошинського, яке  знаходиться за адресою: 61001, Харківська обл., місто Харків, Червонозаводський район, Набережна Гімназійна, будинок 1А. Посилаючись на ч. 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», суд зазначив, що всупереч цій правовій нормі при відкритті виконавчого провадження відповідач не пересвідчився з достовірних джерел про наявність майна боржника у відповідному виконавчому окрузі, у зв`язку з чим дійшов висновку про порушення відповідачем приписів ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» щодо місця виконання рішення.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2020 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 скасовано. Прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних  вимог відмовлено.
6. Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що у заяві стягувача ТОВ «Алекскредит», поданій приватному виконавцю 09.04.2020, було зазначено як адресу реєстрації боржника у Харківській області, так і адресу місця проживання у місті Києві. Аналогічні відомості щодо адреси реєстрації боржника та адреси місця проживання містилися і у виконавчому написі приватного нотаріуса №6382 від 04.04.2020, який є чинним та не скасованим. На підставі цього судом апеляційної інстанції зроблено висновок про те, що у приватного виконавця були відсутні підстави сумніватися щодо неправильності зазначення у виконавчому написі будь-яких відомостей, а тому не було підстав для повернення виконавчого документу стягувачу. 
7. Крім того, апеляційним судом зазначено, що фактичне місце проживання особи може відрізнятися від зареєстрованого у встановленому законом порядку. Проте ні стягувач, ні виконавець не можуть зобов`язати боржника зареєструвати чи перереєструвати адресу свого місця проживання у разі розбіжностей між фактичною та зареєстрованою адресами.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
8.    У листопаді 2021 року   ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2020.
9. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2020.
10.    Касаційна скарга мотивована неврахуванням судом апеляційної інстанції правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 30.04.2020 у справі №580/3311/19 та від 08.04.2020 у справі №804/6996/17.
11. Скаржник вказує на те, що факт її проживання у місті Києві за адресою, вказаною у виконавчому написі нотаріуса, жодним чином не підтверджений, а тому відповідач мала повернути виконавчий документ стягувачу на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що відповідачем порушено правила територіальної діяльності приватних виконавців, оскільки знаючи місце проживання позивача (боржника), що не належить до її виконавчого округу, Дорошкевич В.Л. прийняла документ з іншого виконавчого округу. 
12. У відзиві на касаційну скаргу відповідач вважає доводи касаційної скарги необґрунтованими, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. Зазначає, що у неї не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки єдиним належним доказом на підтвердження місця проживання боржника у цій справі є виконавчий напис нотаріуса, в якому міститься інформація стосовно місця проживання боржника - АДРЕСА_2 . На думку відповідача, відмітка про реєстрацію місця проживання боржника не може слугувати основним доказом того, що особа проживає за вказаною адресою, а жодним чинним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язку приватного виконавця проводити виконавчі дії, спрямовані на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження.
Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції
13.    Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2020 для розгляду справи №520/8381/2020 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Жук А.В., судді: Єресько Л.О., Мельник-Томенко Ж.М.
14. Ухвалою Верховного Суду від 08.12.2020 відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
15. Ухвалою Верховного Суду від 08.09.2021 адміністративну справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
16. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 21.02.2019 ОСОБА_1 (позичальник) уклала з ТОВ «Алекскредит» (кредитодавець) договір про надання кредиту №1970652, в якому адресою проживання позичальника зазначено: АДРЕСА_3 .
17. 04 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. видано виконавчий напис №6382 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце роботи невідоме, який є боржником за кредитним договором №1970652 від 21.02.2019, укладеного з ТОВ «Алекскредит».
18. 09 квітня 2020 року уповноваженою особою ТОВ «Алекскредит» подано приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. заяву про примусове виконання зазначеного виконавчого напису. У заяві про примусове виконання рішення адресою місця реєстрації боржника зазначено: АДРЕСА_3 , а адресою місця проживання - АДРЕСА_2 .
19. 10 квітня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження №61794069 про стягнення з боржника - ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 15    708,13 грн на користь ТОВ «Алекскредит».
20. Також 10 квітня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. у виконавчому провадженні №61794069 прийнято постанови про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника.
21. У заяві стягувача ТОВ «Алекскредит», поданій приватному виконавцю 09.04.2020, було зазначено як адресу реєстрації боржника у Харківській області, так і адресу місця проживання у місті Києві. Разом з тим, у цій заяві про примусове виконання рішення стягувач просив відкрити виконавче провадження саме за місцем проживання (перебування) боржника, тобто за адресою, яка знаходиться у місті Києві. Аналогічні відомості щодо адреси реєстрації боржника та адреси місця проживання містилися і у виконавчому написі приватного нотаріуса №6382 від 04.04.2020.
22. Наявні в матеріалах справи відомості з Єдиного реєстру приватних виконавців України свідчать про те, що виконавчим округом виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідовни визначено місто Київ .
23. Судом першої інстанції встановлено, що позивач зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , нерухомого майна, яке знаходилося б в межах виконавчого округу міста Києва, не має, працює у Харківському музикальному училищі ім. Б.М.Лятошинського, яке  знаходиться за адресою: 61001, Харківська обл., місто Харків, Червонозаводський район, Набережна Гімназійна, будинок 1А.
III. Застосування норм права, оцінка доказів та висновки за результатами розгляду касаційної скарги
24. За приписами ч. 1 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
25.    Оцінюючи обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
26. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено проведення виконавчих дій, спрямованих на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника, до відкриття виконавчого провадження.
27. Підставою для відкриття касаційного оскарження представник позивача зазначив неврахування судом апеляційної інстанції правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі №580/3311/19, якою підтримано висновки судів попередніх інстанцій про протиправність винесення приватним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження не за зареєстрованим місцем проживання боржника. 
28. Верховний Суд зазначає, що вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №380/7750/20, відповідно до якої сама лише вказівка на місце проживання, яке не має жодного взаємозв`язку з особою боржника, не може вважатися достатньою підставою для прийняття виконавчого документа приватним виконавцем, територіальний округ якого охоплює місце виконання, визначеного за цією адресою. Хоча приватний виконавець не має обов`язку перевіряти вірогідність відомостей, які зазначено у виконавчому документі, водночас приватний виконавець повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність, повинен дотримуватися принципів верховенства права, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності. Закріплені у статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» засади діяльності, зокрема, приватного виконавця вимагають діяти добросовісно, що, окрім іншого, вимагає від нього більш вдумливого і ретельно виваженого підходу до виконання своїх професійних обов`язків.
29. У цій постанові Суд дійшов висновку про те, що визначення місця виконання виконавчого документа щодо позивача (як фізичної особи-боржника) має відбуватися за зареєстрованим місцем проживання боржника. Будь-яка інша адреса місця проживання чи відомості про місце перебування особи-боржника можуть слугувати додатковою інформацією і сприяти примусовому виконанню рішення, але не використовуватися як юридичний факт, з яким Закон України «Про виконавче провадження» пов`язує місце виконання рішення, а з ним і виконавчий округ приватного виконавця.
30. Також, вищезазначена правова позиція була підтримана Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 15.07.2021 у справі №380/9335/20.
31. За змістом вказаної постанови, Верховним Судом було сформовано низку правових висновків, які колегія суддів також враховує під час касаційного перегляду справи:
- приватний виконавець є особою, уповноваженою державою на примусове виконання рішень, тобто є суб`єктом владних повноважень, на дії якого поширюються вимоги, встановлені статтею 2 КАС України;
- факт реєстрації особою свого місця проживання безумовно свідчить про те, що особа обрала певну адресу місцем свого проживання. Законом не заборонено особі мати декілька місць проживання, але у будь-якому випадку адреса, зареєстрована особою у встановленому порядку, виходячи з положень частини десятої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є офіційною адресою, а отже, особа правомірно очікує, що за цією адресою з нею буде вестися офіційне листування, а також вчинятимуться й інші юридичні дії, що пов`язані з місцем її проживання;
- частина друга статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» пов`язує місце виконання рішення приватним виконавцем з фактичним місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходженням боржника - юридичної особи, а не з адресою, зазначеною у виконавчому документі, як це, наприклад, закріплено у частині першій статті 28 Закону України «Про виконавче провадження»;
- незареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, в силу відсутності в нього офіційного характеру, має бути повідомлено самою особою (що відповідатиме принципу вільного вибору місця проживання, встановленому Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні») або підтверджено належним чином з урахуванням принципу офіційного з`ясування обставин, оскільки просте зазначення будь-якої адреси без перевірки відповідних обставин не робить цю адресу саме адресою місця проживання особи у розумінні вказаного Закону;
- виконавець має реальну можливість перевірити місце знаходження боржника шляхом перевірки необхідної інформації у Єдиному демографічному реєстрі або шляхом запиту до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи. Такі дії відповідатимуть вимогам частини другої статті 2 КАС України, яких приватний виконавець має дотримуватись;
- відсутність прямого обов`язку приватного виконавця перевіряти адресу проживання боржника не спростовує необхідності дотримання ним принципів верховенства права; законності; незалежності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; диспозитивності; гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, які визначені частиною першою статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та кореспондуються з положеннями частини другої статті 2 КАС України, на відповідність яким суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень;
-  нез`ясування адреси проживання боржника може мати наслідком порушення прав боржника, що виражатиметься у штучному створенні перешкод для вчинення боржником дій, зазначених у статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» (ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій тощо). Верховний Суд наголосив, що відсутність прямої вказівки в Законі України «Про виконавче провадження» на обов`язок виконавця перевіряти місце проживання боржника не повинна слугувати інструментом ймовірних порушень прав боржника з боку виконавця - суб`єкта владних повноважень.
32. Таким чином, Верховний Суд визнає обґрунтованими доводи касаційної скарги про те, що судом апеляційної інстанції не було враховано висновків Верховного Суду щодо питання застосування статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» в контексті відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження за місцем проживання/перебування боржника, вказаному у виконавчому документі та/або заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження, викладені, зокрема у постанові від 30.04.2020 у справі №580/3311/19, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі. 
33. Разом з тим, посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №804/6996/17 колегія суддів не вважає релевантним, оскільки обставини, встановлені у справі №804/6996/17, не є подібними з обставинами у цій справі з огляду на те, що боржником у вказаній справі виступала юридична особа, яка має зареєстроване місцезнаходження, та не може мати «місце фактичного проживання», яке було зазначено у виконавчому документі у цій справі та стало підставою для відкриття виконавчого провадження.
34. Отже, суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення позову, вірно вказав, що у цій справі відсутні законні підстави прийняття приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження про стягнення з фізичної особи, місце проживання якої є місто Харків, оскільки відповідач не пересвідчилася з достовірних джерел про наявність майна боржника у відповідному виконавчому окрузі.
35. Зважаючи на викладене, Верховний Суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 відповідає висновкам, викладеним Верховним Судом у постановах від 30.04.2020 у справі №580/3311/19, від 31.03.2021 у справі №380/7750/20 та від 15.07.2021 у справі №380/9335/20, а отже, Верховний Суд не вбачає підстав для його скасування.
36. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
37. Згідно зі статтею 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
38. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що судом першої інстанції винесено законне і обґрунтоване рішення, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права та у відповідності до висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 30.04.2020 у справі №580/3311/19, а тому підстави для скасування прийнятого ним рішення були відсутні.
39. З огляду на викладене, постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2020 підлягає скасуванню, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 - залишенню в силі.
40. За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
41. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 сплачено судовий збір за перегляд справи у суді касаційної інстанції - 1681, 60 грн. згідно квитанції про сплату №73102 від 28.11.2020. Загальний розмір сплаченого позивачем судового збору, який, згідно з правилами, встановленими ст. 139 КАС України, підлягає стягненню з відповідача, становить 1681, 60 грн.
Керуючись статтями 3, 139, 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, Суд 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
2. Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2020 скасувати, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 залишити в силі.
3. Стягнути з  приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни (02002, м. Київ, вул. Раїси Окіпної, буд. 4-А, офіс 71-А) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір за перегляд справи у суді касаційної інстанції в розмірі 1 681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн 60 коп.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Судді	А.В. Жук Л.О. Єресько   Ж.М. Мельник-Томенко