СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2021 р.                                                                   Справа № 917/1864/20  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя 
Крестьянінов О.О., суддя  Шевель О.В. 
за участі секретаря судового засідання Діденко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БМП "Південьбуд" (вх. № 1644 П/2) на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 13.04.2021 у справі №917/1864/20 (прийняте у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Киричук О.А., повний текст додаткового рішення складено 13.04.2021) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БМП "Південьбуд", м.Дніпро, 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алектро", м.Полтава,
про стягнення 260 771,70 грн,
ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "БМП "Південьбуд" звернулось до Господарського суду Полтавської області із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Алектро"  основної заборгованості - 212 130, 00 грн; пені - 38 863,40 грн, інфляційних втрат - 3 397,30 грн, 3% річних - 6 381, 00 грн, разом 260 771,70 грн.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.03.2021 у позові відмовлено повністю.
Додатковим рішенням Господарського суду Полтавської області від 13.04.2021 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "БМП "Південьбуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Алектро" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн.
Товариство з обмеженою відповідальністю "БМП "Південьбуд" з додатковим рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 13.04.2021 у справі №917/1864/20     скасувати та прийняти нове рішення,     яким зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 1500,00 грн, або ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ "Алектро" про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №917/1864/20.
Скарга обгрунтована тим, що розмір витрат на правову допомогу не є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданих послуг), часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Відповідачем не було надано доказів вартості виконаних робіт (наданих послуг), а лише вказано перелік таких послуг без зазначення часу затраченого на їх надання. 
Зазначає, що послуги щодо надання консультацій, роз`яснень клієнту з приводу проблемного питання та можливості звернення до суду, вивчення матеріалів, наданих клієнтом, формування правової позиції у справі не можуть підлягати відшкодуванню і не можуть вважатися такими, що надавалися ТОВ «Алектро» адвокатом Литвиненко А.І.
Посилається на те, що із детального опису робіт, наданого відповідачем, послугою, яка може вважатися наданою та підтвердженою, є лише підготовка відзиву на позовну заяву ТОВ "БМП "Південьбуд" про стягнення боргу. З огляду на це реальними витратими відповідача на правову допомогу, які можуть підлягати відшкодуванню, є сума у розмірі 6250,00 грн (25% від загальної суми послуг, які були підтверджені та надані відповідачем). Враховуючи незначну складність справи та ціну позову, сума у розмірі 6250,00 грн за підготовку лише відзиву на позовну заяву є явно завищеною, а тому позивач вважає, що сума витрат на правову допомогу, яка підлягає відшкодуванню, складає 1500,00 грн.
05.07.2021 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Алектро" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№7662), в якому відповідач просить додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 13.04.2021 у справі №917/1864/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення, посилаючись на те, що умовами укладеного договору від 11.01.2021, а саме п.4.3 передбачено фіксовану суму гонорару за надання послуг з професійної правничої допомоги у розмірі 25000,00 грн. Вказана сума гонорару включає в себе всі види юридичних послуг та не залежить від обсягу виконаних робіт в межах справи №917/1864/20, що повністю відповідає вимогам, які встановлені ч.2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» щодо порядку обчислення гонорару. В детальному опісі робіт (надання послуг), який наданий ТОВ «Алектро» господарському суду, чітко зазначено про фіксованість суми гонорару. Позивач клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги в суді першої інстанції не заявляв.
Позивач у судове засідання не прибув, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином ухвалою суду від 26.07.2021. 
Представник відповідача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував. 
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги,  колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.
Як вбачається з матеріалів справи, 21.01.2021 ТОВ "Алектро" було подано до суду клопотання про долучення доказів до відзиву на позовну заяву, а також зроблено заяву про стягнення з позивача судових витрат на надання професійної правничої допомоги в сумі 25000,00 грн (а.с.64-65 т.1).
18.03.2021 Господарським судом Полтавської області прийнято рішення у справі про відмову у задоволенні позовних вимог.
23.03.2021 до суду від ТОВ "Алектро" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі 917/1864/20.
Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Згідно зі  ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 ч.3  ст.2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст.124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (ст.129 ГПК України).
Відповідно до частин першої, другої    ст.126 ГПК України    витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 цього Кодексу).
Статтею 221 ГПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
За змістом ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Виходячи з аналізу положень ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.
За змістом ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 ГПК України).
У розумінні положень ч.5 ст.126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.4 ст.129 ГПК України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу.
Зокрема, відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.4 ст.129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 ст.129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч.4 ст.126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за обґрунтованим та належно вмотивованим клопотанням іншої сторони.
Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч.4 ст.126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях  ст.627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст.43 Конституції України.
Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.5, 6  ст.126 ГПК України).
Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постановах Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 06.12.2019 у справі №910/353/19.
На підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відповідач надав копію:
- договору про надання професійної правничої допомоги від 11.01.2021;
- платіжного доручення №715 від 15.01.2021 про сплату 25000,00 грн за надання професійної правничої допомоги;
- рахунку-фактури №11/01 від 11.01.2021 на суму 25000,00 грн;
- детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.
Як вбачається з договору про надання професійної правничої допомоги від 11.01.2021, укладеного між адвокатом Литвиненко Анною Іванівною та ТОВ “Алектро”, адвокат взяв на себе зобовязання надати професійну правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобовязався сплатити гонорар та витрати, необхідні для виконання його доручень, у порядку та сроки обумовлені сторонами у договорі.
Відповідно до п.1.2 договору адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень, зокрема: надає послугу з професійної правничої допомоги щодо захисту та представництва інтересів клієнта у справі №917/1864/20 за позовом ТОВ «БМП «Південьбуд» про стягнення 275 771,10 грн за договором поставки №1908227/01 від 27.08.2019, а саме: надає консультації та роз`яснення з цього питання, здійснює претензійно-позовну роботу на основі матеріалів, що надані клієнтом, виходячи з даних бухгалтерського обліку і статистичної звітності, інших документів фінансово-господарської діяльності, здійснює підготовку необхідних процесуальних документів, які подаються до відповідного господарського суду, в інтересах клієнта, в тому числі готує та пред`являє зустрічну позовну заяву та здійснює всі інші необхідні процесуальні дії, передбачені чинним господарсько-процесуальним законодавством.
Згідно з п.4.2 договору за правову допомогу, передбачену в п.1.2. договору клієнт сплачує адвокату гонорар.
Пунктом 4.3 договору передбачено, що розмір гонорару адвоката за даним договором становить 25 000,00 грн та оплачується клієнтом на підставі виставленого рахунку протягом трьох днів з моменту його отримання. Порядок приймання-передачі наданих послуг оформлюється шляхом підписання акту виконаних робіт (наданих послуг) після розгляду справи по суті та набрання рішенням суду законної сили.
11.01.2021 адвокатом виставлено позивачу рахунок-фактуру №11/01 на оплату 25000,00 грн за надання професійної правничої допомоги, який був оплачений відповідачем 15.01.2021, що підтверджується платіжним дорученням №715. 
Відповідно до детального опису робіт, виконаних адвокатом за договором, останнім було надано: консультації, роз`яснення клієнту з приводу проблемного питання та можливості звернення до суду, вивчено матеріали, надані клієнтом, підготовлено відзив на позовну заяву, підготовлено матеріали, які додаються до відзиву. 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. 
Такі докази, відповідно до частини першої ст.86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Стосовно посилання позивача на те, що послуги щодо надання консультацій, роз`яснень клієнту з приводу проблемного питання та можливості звернення до суду, вивчення матеріалів, наданих клієнтом, формування правової позиції у справі не можуть підлягати відшкодуванню і не можуть вважатися такими, що надавалися ТОВ «Алектро» адвокатом Литвиненко А.І., колегія суддів зазначає, що умовами договору про надання правничої допомоги від 11.01.2021 була передбачена можливість надавати всі вказані в детальному описі робіт послуги.
Щодо посилання позивача на те, що враховуючи незначну складність справи та ціну позову, сума у розмірі 6250,00 грн за підготовку лише відзиву на позовну заяву є явно завищеною, а тому позивач вважає, що сума витрат на правову допомогу, яка підлягає відшкодуванню, складає 1500,00 грн, колегія суддів зазначає, що сума гонорару за надання послуг з професійної правничої допомоги, яка передбачена умовами договору у розмірі 25 000,00 грн є твердою, включає в себе всі види юридичних послуг та не залежить від обсягу виконаних робіт.
Колегія суддів також враховує, що позивачем клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції не заявлялось.
За таких обставин, колегія суддів вважає витрати відповідача на професійну правничу допомогу, пов`язану з представництвом інтересів ТОВ «Алектро» в суді першої інстанції на суму 25000,00 грн, підтвердженими.
Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а додаткового рішення Господарського суду Полтавської області від 13.04.2021 у справі №917/1864/20 без змін як такого, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 269, 270, п.2 ч.1 статті 275, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, 

          ПОСТАНОВИЛА:
          
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БМП "Південьбуд" залишити без задоволення.
Додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 13.04.2021 у справі №917/1864/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 13.08.2021.

Головуючий суддя                                                                    Я.О. Білоусова

Суддя                                                                                           О.О. Крестьянінов  

Суддя                                                                                           О.В. Шевель