ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 171/2493/20(2-а/171/2/21)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,     
за участю секретаря судового засідання Трошиної А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради 
на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 09.03.2021 в адміністративній справі №171/2493/20(2-а/171/2/21) 
за позовом   ОСОБА_1  
до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови інспектора Інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР у справі про адміністративне правопорушення,- 

                                                       в с т а н о в и в :

          30.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що інспектором Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради. Відносно нього винесена постанова про адміністративне правопорушення, однак, коли саме, за яким номером та за що винесено постанову йому невідомо. Постанову вважає незаконною і необґрунтованою та як такою, що винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та не відповідає нормам КУпАП і порушує його право на захист. Вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки адміністративного правопорушення він не вчиняв, немає жодних доказів порушення (відео, фот-фіксації, пояснення свідків, тощо). Про наявність постанови він дізнався 14.12.2020 року під час візиту до банку для отримання кредиту, де з`ясувалося, що він записаний до Єдиного реєстру боржників Міністерства юстиції України. Вважає дії інспектора Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є незаконними, оскільки порушує п.1 ст.247 КУпАП, а саме відсутність події і складу адміністративного правопорушення в його діях. При перевірці транспортного засобу інспектор був зобов`язаний повідомити про причину складання протоколу про адміністративне правопорушення та про складання постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Зазначає, що відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами. Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного право порушення є сама оскаржувана постанова, в якій зафіксовано порушення водієм Правил паркування. Однак, вважає, що зазначена постанова,  є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних у оскаржуваній постанові. Тому на підставі викладеного, просить скасувати постанову Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП закрити.
          Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 09.03.2021  року у справі № 171/2493/20(2-а/171/2/21) адміністративний позов було задоволено. Скасовано постанову головного спеціаліста – інспектора з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Філоненко Артема про накладення адміністративного стягнення серії РАП №271269035 від 19.08.2020 року про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП на ОСОБА_1 у вигляді штрафу. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП - закрито.
          Не погодившись з таким рішенням, Інспекцією з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просили скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
          Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та відповідача перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та встановила наступне.
           19.08.2020 року головним спеціалістом – інспектором з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Філоненко Артемом Олеговичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №271269035 до повідомлення серія ІД №00165901, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.
          За змістом цієї постанови, 07.07.2020 року о 14 год. 44 хв. транспортним засобом SKODA YETI р.н. НОМЕР_1 здійснено зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою м.Дніпро площа Героїв Майдану 1, чим порушив вимоги пункту 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 зупинку заборонено.
          Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів спростування позовних вимог позивача.
          З цими висновками суду першої інстанції, погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.
          Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
          Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
          Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
          Відповідно до пункт 3.34 «Зупинку заборонено» Розділу 33 ПДР України, забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).
          Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
          Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
          Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та доказами наявними в матеріалах справи, що транспортний засіб SKODA YETI р.н. НОМЕР_1 здійснив зупинку на території паркувального майданчику, а не у зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» розділу 33 Правил дорожнього руху.
          Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
          Суд апеляційної інстанції зазначає, що саме на суб`єкта владних повноважень, у розглядуваній справі - Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, покладено обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.
          Суд апеляційної інстанції зауважує, що до матеріалів справи подано фотознімки здійснені 07.07.2021 (а. с. 53-55), однак такі не підтверджують факт зупинки автомобіля позивача в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» ПДР України, оскільки такі фіксують окремо транспортний засіб SKODA YETI р.н. НОМЕР_1 . Тобто, на цих фотознімках не зафіксовано транспортного засобу SKODA YETI р.н. НОМЕР_1 , який би знаходився в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» ПДР України.
          Крім цього, інших доказів, які б підтверджували факт порушення позивачем ПДР України, зокрема, зупинки автомобіля в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» не надано, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірність прийнятої ним постанови.
          Суд апеляційної інстанції вважає, що аналіз фактичних обставин справи, установлених під час розгляду справи, у їх взаємному зв`язку та сукупності, та мотивів, покладених в основу оскаржуваного судового рішень, дає підстави для висновку про недоведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
          Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції, погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено порушення вимог здійснення зупинки в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» ПДР України, оскільки в матеріалах справи наявних доказів на підтвердження вчинення порушення не має, зокрема, цілісного відеозапису чи фотознімка, відповідно до ст. 251 КУпАП, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.
          Апеляційна скарга Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради не спростовує правильність доводів, яким мотивовано рішення суду першої інстанції, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
          З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.
          Керуючись ст. ст. 268, 271, 272, 286, 308, 315, 316, 321, 322, КАС України, суд

                                                            п о с т а н о в и в:

          Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради - залишити без задоволення, а рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 09.03.2021 в адміністративній справі №171/2493/20(2-а/171/2/21) - без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник