ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

23 вересня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №576/1215/21 
Номер провадження 22-ц/816/1350/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Криворотенка В. І. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 24 червня 2021 року в складі судді Сапона О.В., ухваленого в м. Глухів Сумської області, 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах та пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась із зазначеним позовом до ОСОБА_2 , свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 20 вересня 2010 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення доньками повноліття. 
Рішенням Глухівського міськрайонного суду від 26 жовтня 2018 року було змінено вказаний розмір аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей та ухвалено стягувати їх в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Однак, відповідач належно не виконує вказане вище рішення суду від 20 вересня 2010 року та має заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на день звернення із позовом до суду становила 35166,14 грн. 
Посилаючись на зазначені обставини ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також 13762,31 грн пені за прострочення сплати аліментів.
РішеннямГлухівського міськрайонного суду Сумської області від 24 червня 2021 року позов  ОСОБА_1   задоволений частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , пеню за прострочення зі сплати аліментів в сумі 13762,31 грн.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 908 грн судового збору на користь держави.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за аліментами та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині не врахував, що на виконання рішення суду від 26 жовтня 2018 року про збільшення розміру аліментів Глухівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження, а попереднє закрито на підставі пункту 10 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», згідно заяви Глухівського міськрайонного суду Сумської області про повернення виконавчого документа без подальшого виконання, у зв`язку з видачею нового виконавчого документа про зміну розміру аліментів. Тобто на день звернення з позовом залишилась непогашеною заборгованість по аліментам у розмірі 35166,14 грн.
ОСОБА_2 письмового відзиву на апеляційну скаргу в установлений судом строк не подав.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що позивачка не оспорює рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимоги про стягнення пені по аліментам, апеляційний суд не переглядає судове рішення в цій частині.
У справі, яка переглядається, суд встановив, що рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 20 вересня 2010 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення доньками повноліття. 
Виконавчий лист, виданий судом на виконання вказаного рішення суду, перебував на примусовому виконанні у Глухівському міськрайонному відділі ДВС (а.с. 8,9).
Станом на 27 листопада 2018 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становила 35166,14 грн.
Рішенням Глухівського міськрайонного суду від 26 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили 27 листопада 2018 року, було змінено вказаний розмір аліментів та ухвалено стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. 
На виконання вказаного рішення судом видано виконавчий лист, 04 грудня 2018 року державним виконавцем Глухівського міськрайонного відділу ДВС відкрито виконавче провадження №57825787 з виконання рішення суду про зміну розміру аліментів (а.с. 13).
Постановою старшого державного виконавця Глухівського міськрайонного відділу ДВС від 29 грудня 2018 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1969, виданого 20 вересня 2010 року Глухівським міськрайонним судом Сумської області на виконання рішення від 20 вересня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньок, закінчено на підставі пункту 10 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження. Встановлено, що заборгованість за виконавчим листом №2-1969 від 20 вересня 2010 року становить 35166,14 грн (а.с. 14).
На запит ОСОБА_1 відділом ДВС роз`яснено, що виконавчий лист №2-1969, виданий 20 вересня 2010 року Глухівським міськрайонним судом Сумської області на виконання рішення від 20 вересня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів, повернуто за заявою Глухівського міськрайонного суду Сумської області 29 грудня 2018 року. Для стягнення заборгованості, що утворилась за вказаним виконавчим листом стягувачка може звернутися до суду (а.с. 16).
Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Заявляючи вимогу про стягнення заборгованості по аліментам за виконавчим листом №2-1969 від 20 вересня 2010 року, позивачка зазначила, що після зміни розміру аліментів на доньок, які підлягають стягненню з відповідача на її користь, виконавчою службою було закінчено виконавче провадження за виконавчим листом №2-1969 та не зважаючи на заборгованість у розмірі 35166,14 грн, повернуто виконавчий лист до суду.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання зі сплати аліментів на утримання доньок за рішенням суду від 20 вересня 2010 року, внаслідок чого, станом на 27 листопада 2018 року за виконавчим листом №2-1969 виникла заборгованість за аліментами у розмірі 35166,14 грн.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за аліментами, виходив з того, що за відсутності спору щодо розміру заборгованості за аліментами, заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Нормами статті 194 СК України врегульовані правовідносини про стягнення аліментів за минулий час та заборгованості за аліментами.
Проте, до правовідносин, які склалися між сторонами, зазначені норми матеріального закону не застосовуються, оскільки заборгованість за аліментами у ОСОБА_2 виникла після відкриття виконавчого провадження за заявою позивачки до виконавчої служби про примусове виконання виконавчого листа 2-1969 від 20 вересня 2010 року та відкриття виконавчого провадження №43221247.
Враховуючи, що заборгованість по аліментам виникла при виконанні судового рішення, суд першої інстанції не мав правових підстав для застосування статті 194 СК України і додаткового стягнення з відповідача заборгованості за аліментами іншим судовим рішенням.
Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.
Відповідно до частин третьої, восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати  аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. 
Спори щодо розміру заборгованості із сплати  аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. 
Отже, суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір, при цьому, ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції врахував відсутність спору між сторонами щодо розміру заборгованості по аліментам. За відсутності такого спору заборгованість стягується виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.
За змістом пунктів 9, 10 розділу ХVІ Інструкції  з організації примусового виконання рішень виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. У разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
ОСОБА_1 не спростувала встановлених у справі обставин, свої доводи про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права жодними належними доказами не підтвердила.
Посилання апеляційної скарги на вимоги частини 3 статті 194 СК України, якою передбачено, що заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду, висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на помилковому тлумачення матеріального закону.
Нормами статті 187 СК України врегульовано порядок відрахування аліментів на дитину саме за ініціативою платника або одержувача аліментів, коли заява про відрахування аліментів подана за місцем отримання доходу платника аліментів поза межами виконавчого провадження. 
У спірних правовідносинах аліменти з відповідача стягувалися за рішенням суду у примусовому порядку і заборгованість за аліментами виникла в межах виконавчого провадження.
Тому твердження заявниці про застосування до спірних правовідносин норм частини 3 статті 194 СК України є безпідставним.
За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог позивачки про стягнення заборгованості по аліментам.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права, як підстави для зміни або скасування рішення.
Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду по суті спору, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

                                                           п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 24 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач -                                                        О.І. Собина

Судді:                                                                        О.Ю. Кононенко

                                                                               В.І.Криворотенко