ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/16313/20                 Головуючий суддя І інстанції Довготько Т. М.
Провадження № 33/818/627/21         Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
 
/ по справі про адміністративне правопорушення /

30 червня 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Шамраєва М.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_1 ,-
в с т а н о в и в:
       Постановою судді Московського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2020 року                  ОСОБА_1 ,      ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Харкова, ІПН НОМЕР_1 , громадянка                                 України, заміжня, яка має малолітню дитину ОСОБА_2 ,                                          ІНФОРМАЦІЯ_2 , ФО-П, проживаючу та зареєстровану                                 за адресою: АДРЕСА_1 , 
- визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.         Постановою встановлено, що 02.10.2020 року о 01год. 20 хв. в м. Харків, вул. Тевелєва, буд. № 24, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем MERCEDES-BENZ GLS 250, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager або в медичному закладі за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26, водій відмовилась в присутності свідків.
       В діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Не погодившись з цим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2020 року,  а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення. Вважає,  що постанова винесена з порушенням норм процесуального і матеріального права.
 Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції розглянуто справу неповно та необ`єктивно внаслідок неналежної оцінки зібраних по справі доказів. Зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що зміст доказів суперечить змісту відеозапису з нагрудного реєстратора патрульного поліцейського, який міститься в справі в якості доказу. Викладені в оскаржуваній постанові висновки не відповідають обставинам справи. Крім того, суд першої інстанції порушив вимоги КУпАП щодо оцінки доказів на підставі закону. Висловила сумніви щодо упередженості показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Також посилається на те, що проходити огляд на стан сп`яніння в медичному закладі патрульні поліцейські їй взагалі не пропонували. Вважає, що зупинка її автомобіля 02.10.2020 року працівниками поліції була незаконною, а також всі отримані у подальшому докази також є незаконними.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Шамраєва М.Є., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимогст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього рухуУкраїни, передбачених п. 2.5.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.         
Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції послався на докази, а саме: відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №276306 від 02.10.2020року (а.с.1); даними про відсторонення водія  ОСОБА_1  від керування транспортним засобом, яке здійснено в порядку передбаченому частиною 1 статті 266 КУпАП та відповідно до розписки громадянина  ОСОБА_3 останній прийняв управління автомобілем Мерседес д.н. НОМЕР_3 та зобов`язався доставити до місця стоянки (а.с.2); письмовими поясненнями свідків  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснили, що водію автомобіля MERCEDES-BENZ GLS 250, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 було запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляд для встановлення ступеня сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора Drager або в медичному закладі, м. Харків, вул. Шевченко, 26, на що вона відмовилась та про відповідальність була попереджена, в їх присутності (а.с. 3,4). 
       Відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 02.10.2020 року о 01год. 20 хв. в м. Харків, вул. Тевелєва, буд. № 24, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем MERCEDES-BENZ GLS 250, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager або в медичному закладі за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26, водій відмовилась в присутності свідків (а.с. 1).
Ці обставини вочевидь обумовлювали вимогу працівників поліції, які їх виявили, згідно п. 2.5 ПДР України, запропонувати водію пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, виходячи зі специфіки дослідження, що, в свою чергу, унеможливлювало проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу.
Вказані обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яких було залучено працівниками поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до яких вбачається, що водію автомобіля MERCEDES-BENZ GLS 250, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 було запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляд для встановлення ступеня сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора Drager або в медичному закладі, м. Харків, вул. Шевченко, 26, на що вона відмовилась та про відповідальність була попереджена, в їх присутності (а.с. 3,4). 
Для забезпечення повноти та всебічності судового розгляду судом апеляційної інстанції шляхом направлення судових повісток викликались вищевказані свідки для надання особистих пояснень, а також інспектор поліції Ісмаілов Р.М., який складав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , але останні не з`явились за судовим викликом. Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з`явилися до поштового відділення для отримання судової повістки (а.с. 68,69). Згідно зворотного повідомлення інспектор поліції ОСОБА_6 отримав судову повістку в судову засідання призначене на 30.06.2021 р. на 11.30год., однак в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив (а.с. 66). 
Апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості примусово доставити свідків в судове засідання, а тому, відповідно до вимог чинного КУпАП, виконав усі можливі дії для виклику свідків в судове засідання.
Крім того, дослідивши відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, вбачається що водію автомобіля MERCEDES-BENZ GLS 250, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки ТЗ, на що остання відмовилась. (а.с. 6).
Під час апеляційного перегляду в судовому засіданні ОСОБА_1 .В підтримала вимоги апеляційної скарги, просила їх задовольнити та закрити провадження по справі за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення. Зазначила, що 02.10.2020 року о 01год. 20хв. вона керувала автомобілем MERCEDES-BENZ GLS 250, д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Тевелєва, де біля буд. № 24 її зупинили працівники поліції. Працівники поліції звинуватили її в тому, що вона не була пристебнута ременем безпеки, на що вона заперечувала, повідомила їх про те, що пристебнута та попрохала надати докази, однак доказів порушення нею ПДР не було надано. Після цього на неї було складено постанову за те, що вона нібито рухалася не пристебнув ремені безпеки. Також працівники поліції склали на неї протокол за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Працівники поліції пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою драгера, а до лікарні їхати не пропонували. З її точки зору працівники поліції діяли незаконно, оскільки не дочекались відповіді чи згодна вона проходити огляд на драгер, однак їх дії, в порядку, визначеному КАС України вона не оскаржувала, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою державою особою, в порядку, передбаченому чинним законодавством також не оскаржувала. 
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Шамраєва М.Є. в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав вимоги апеляційної скарги та зазначив, що зі слів ОСОБА_1 йому відомо, що її зупинили працівники поліції за порушення п. 2.3 ПДР України і в процесі оформили протокол про адміністративне правопорушення за порушення п.2.5 ПДР України. Вважає, що в межах цього провадження суд повинен оцінити законність цих дій працівників поліції, але в прохальній частині апеляційної скарги цієї вимоги немає. Стосовно відсутності складу адміністративного правопорушення, то ОСОБА_1 не відмовлялась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння засобу за допомогою газоаналізатора Drager. На відео відсутні відомості, що їй пропонували пройти огляд в медичному закладі. Вважає, що вину ОСОБА_1 не доведено. Вважає, що працівники поліції діяли незаконно, але їх дії вони не оскаржували, оскільки вважали, що ці обставини можуть бути з`ясовані під час судового засідання.
Апеляційний суд вважає, що твердження апелянта та її захисника адвоката Шамраєва М.Є., щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.
       З огляду на викладене, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.
       Таким чином, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, ОСОБА_1 та його захисником Шамраєвим М.Є. не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Твердження ОСОБА_1 та її захисника про те, що вона не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння засобу за допомогою газоаналізатора Drager, а також про те, що їй не пропонували пройти огляд в медичному закладі є такими, що не відповідають дійсності та суд ставиться до них критично, оскільки факт відмови від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager» та проїхати до медичного закладу КНП «ХОР ОНД» чітко зафіксовані на відеозапису з нагрудних камер працівників поліції (а.с.5).
Поряд з цим, належить врахувати пояснення ОСОБА_1 про те, що вона отримала посвідчення водія 10 років тому внаслідок складання нею іспиту на знання вимог ПДР України. Апеляційний суд, за наявністю таких відомостей, вбачає цей випадок, як свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до вимог ст. 10 КУпАП.
Доводи апелянта щодо упередженості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вони грунтуються лише на припущеннях, ніяких об`єктивних відомостей, які б свідчили про неупередженість зазначених свідків апелянтом не зазначено а тому, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості врахувати такі доводи. 
Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.
Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандарт, лікарем закладу охорони здоров`я. Відповідно до п.7 цієї Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
Відповідно до п.3 Розділу І цієї Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є:
- запах алкоголю з порожнини рота;
- порушення координації рухів;
- порушення мови;
- виражене тремтіння пальців рук;
- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
- поведінка, що не відповідає обстановці.
       Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 керувала автомобілем MERCEDES-BENZ GLS 250, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя. 
       Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував  ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від якого  ОСОБА_1  відмовилася.
       З огляду на викладене, апеляційний суд об`єктивно не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .        
Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
       Аналізуючи послідовність дій, вбачається, що  ОСОБА_1  02.10.2020 року   керувала автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку ОСОБА_1  відмовилася в присутності двох свідків, що повністю відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та положенням вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.
       Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
       Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
       Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
       Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винною, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з офіційних джерел та надав ним належну правову оцінку.
       Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто його за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, отже посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                              С.К. Шабельніков