УХВАЛА        
 
26 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 487/7809/20
провадження № 61-8969ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду                            Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від                    07 квітня 2021 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від               29 квітня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У травні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга                      ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від               29 квітня 2021 року, здана до поштового відділення зв`язку 28 травня 2021 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження ухвали Миколаївського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України. Крім того, судовий збір за подання касаційної скарги був сплачений не в повному обсязі.
 
У клопотанні, доданому до касаційної скарги, заявник просив поновити строк на касаційне оскарження ухвали Миколаївського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року, посилаючись на те, що намагався повторно звернутись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення місцевого суду і ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 29 квітня 2021 року йому відмовлено у відкритті апеляційного провадження з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 358 ЦПК України.
 
Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2021 року касаційну скаргу                  ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме, заявнику запропоновано надати до суду касаційної інстанції відповідні докази, які підтверджують причини пропуску строку на касаційне оскарження ухвали Миколаївського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року, оскільки обсяг часу, витрачений заявником на подання повторної апеляційної скарги на рішення місцевого суду, не змінює визначений законом строк і порядок касаційного оскарження судового рішення, а також доплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 454 грн.
 
У липні 2021 року на адресу Верховного Суду заявник надіслав квитанцію про доплату судового збору за подання касаційної скарги                     № 48 від 29 червня 2021 року у розмірі 454 грн та клопотання, в якому просить поновити строк на касаційне оскарження ухвали Миколаївського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року, посилаючись на те, що не мав можливості вчасно звернутись до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, оскільки з 04 по 19 квітня 2021 року проходив амбулаторне лікування з приводу хімічного опіку шкіри повік, правого ока, гнійного кон`юктивіту правого ока, алергічного дерматиту, в підтвердження чого надає копію виписки з його медичної карти. Крім того, зазначає, що оскаржувану ухвалу отримав одночасно з ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 29 квітня 2021 року, однак конверт поштової кореспонденції у нього не зберігся. Надає копію супровідного листа Миколаївського апеляційного суду про повернення цивільної справи № 487/7809/20 Заводському районному суду                         м. Миколаєва.
 
Згідно із статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
Посилання ОСОБА_1 на те, що, він не мав можливості вчасно звернутись до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, оскільки з 04 по 19 квітня 2021 року проходив амбулаторне лікування з приводу хімічного опіку шкіри повік, правого ока, гнійного кон`юктивіту правого ока, алергічного дерматиту, є безпідставними, оскільки заявник мав змогу звернутись до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року в період з 20 квітня 2021 року (наступного дня після одужання) до                20 травня 2021 року (дня закінчення тридцятиденного строку для подання касаційної скарги).
 
Посилання заявника на те, що ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року він отримав одночасно з ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 29 квітня 2021 року, однак конверт поштової кореспонденції у нього не зберігся, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами (наприклад, довідка суду).
 
Копія супровідного листа Миколаївського апеляційного суду про повернення цивільної справи № 487/7809/20 Заводському районному суду м. Миколаєва не є належним та допустимим доказом, який підтверджує причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження ухвали Миколаївського апеляційного суду від             07 квітня 2021 року. 
 
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша стаття 44 ЦПК України).
 
Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.
 
Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею                            8 Конституції України.
 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
 
Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень 
у судах апеляційної та касаційної інстанцій.
 
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України» рішення від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» рішення від 14 жовтня 2003 року).
 
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа                       Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
 
У рішенні від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» ЄСПЛ визначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
 
Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі, і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
У зв`язку з тим, що безпідставне поновлення процесуального строку є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заявнику необхідно направити до суду касаційної інстанції докази, які підтверджують причини пропуску строку на касаційне оскарження ухвали Миколаївського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року.
 
Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
 
Враховуючи викладене вище, зазначений в ухвалі Верховного Суду від 03 червня 2021 року строк для усунення недоліків слід продовжити та повідомити про це заявника.
 
Керуючись статтями 127, 185, 393 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 03 червня 2021 року, до 18 серпня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть передбачені законом наслідки.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                    В. С. Жданова