Ухвала
Іменем України
 
29 липня 2021 року
м. Київ
справа № 947/21675/20
провадження № 61-9705ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С., розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Амаренс», в інтересах яких діє Сіржант Юрій Володимирович, на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 28 квітня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Амаренс», третя особа - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, про зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
03 серпня 2020 року ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою, в якій просила заборонити ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Амаренс» (далі - ТОВ «Амаренс») та будь-яким фізичним та юридичним особам здійснювати будівельні та ремонтні роботи на земельних ділянках з кадастровими номерами 5110136900:44:003:0054, 5110136900:44:003:0055, 5110136900:44:003:0056, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому ОСОБА_3 посилається на те, що має намір подати до суду позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ТОВ «АМАРЕНС», третя особа - Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, про зобов`язання відповідачів за власний рахунок здійснити перебудову об`єкта незавершеного будівництва, яке будується на земельній ділянці з кадастровим номером 5110136900:44:003:0054, 5110136900:44:003:0055, 5110136900:44:003:0056, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом приведення домоволодіння до первісного стану шляхом знесення самочинно збудованих споруд.
Заявник вказує, що власниками вказаних земельних ділянок є ОСОБА_1 та                 ТОВ «АМАРЕНС», при чому ТОВ «АМАРЕНС» передало право забудови своїх земельних ділянок (суперфіцій) землекористувачу ОСОБА_2 
ОСОБА_3 є сусідкою та суміжним землекористувачем, без узгодження з якою відповідачі розпочали за вказаною адресою будівельні роботи з будівництва багатоповерхового житлового будинку на 70 квартир, не зважаючи на те, що у повідомленні про початок виконання будівельних робіт від 11 червня 2020 року, поданого до Управління ДАБК Одеської міської ради, найменування об`єкта будівництва - житловий будинок, вид будівництва - нове будівництво, адреса будівництва: АДРЕСА_1 , кількість поверхів - три поверхи + мансарда, кількість квартир у житловому будинку - дві квартири, по 281,565 кв. м., замовник - ОСОБА_2 . З цього приводу заявник зверталась до Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області 28 липня 2020 року стосовно правопорушення власниками суміжних земельних ділянок, передбаченого статтею 190 КК України, про що свідчить Витяг з ЄРДР №12020160480002026.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2020 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено. 
Заборонено ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ТОВ «АМАРЕНС» та будь-яким фізичним та юридичним особам здійснювати будівельні та ремонтні роботи на земельних ділянках з кадастровими номерами 5110136900:44:003:0054, 5110136900:44:003:0055, 5110136900:44:003:0056, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановою Одеського апеляційного суду від 28 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Амаренс» залишено без задоволення, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2020 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а підстави для її скасування - відсутні. При цьому суд зазначив, що заява обґрунтована та доведена. Заходи забезпечення позову є співмірними заявленим позовним вимогам, відповідають характеру спірних правовідносин, не порушать прав учасників. 
10 червня 2021 року року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ «Амаренс», в інтересах яких діє Сіржант Ю. В., подали засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на Київського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 28 квітня 2021 року у вищевказаній справі.
Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.
Особами, які звернулися із касаційною скаргою, у встановлений Верховним Судом  строк виконано вимоги ухвали від 17 червня 2021 року.
В касаційній скарзі заявники просять скасувати оскаржені судові рішення щодо заборони ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ТОВ «АМАРЕНС» та будь-яким фізичним та юридичним особам здійснювати будівельні та ремонтні роботи на земельних ділянках та ухвалити нове рішення у справі, яким відмовити у задоволенні заяви.
Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неповно з`ясовано фактичні обставини справи, що призвело до ухвалення судових рішень з порушенням норм процесуального права.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що, звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник просила  заборонити ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Амаренс» (далі - ТОВ «Амаренс») та будь-яким фізичним та юридичним особам здійснювати будівельні та ремонтні роботи на земельних ділянках з кадастровими номерами 5110136900:44:003:0054, 5110136900:44:003:0055, 5110136900:44:003:0056, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому ОСОБА_3 посилалась на те, що має намір подати до суду позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ТОВ «АМАРЕНС», третя особа - Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, про зобов`язання відповідачів за власний рахунок здійснити перебудову об`єкта незавершеного будівництва, яке будується на вказаній земельній ділянці.
Власниками вказаних земельних ділянок є зазначені в заяві особи, та що згідно повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 11 червня 2020 року №01-16/996д/д житловий будинок, що будується, мав складатися з трьох поверхів + мансарда, кількість квартир у житловому будинку та їх площа - 2 квартири по 281,565 кв.м. Замовник - ОСОБА_2 
27 липня 2020 року до Київського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області надійшли матеріали за заявою ОСОБА_3 за фактом того, що забудовники - фізичні особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснюють будівельні роботи із будівництва багатоквартирного житлового будинку « KD Felicita » за адресою: АДРЕСА_1 , завідомо зловживаючи довірою громадян, здійснюють дії, направлені на введення в оману потенційних покупців, з метою заволодіння їх коштами, при цьому здійснюють будівництво індивідуальних житлових будинків із заниженим класом наслідків СС1.
На підтвердження викладених в заяві обставин суду також надано матеріали фото фіксації та диски з відеозаписом.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Київського районного суду                м. Одеси від 20 серпня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ТОВ «АМАРЕНС», третя особа - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що заявником ОСОБА_3 дотримано вимоги цивільного процесуального законодавства.
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.
Частиною першою та другою статті 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову, зокрема позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно. 
Відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.
При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
Враховуючи викладене, оскільки існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, наведений захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. 
Невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання судового рішення і виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій. 
За наведених обставин суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на законних підставах вжив заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ТОВ «АМАРЕНС» та будь-яким фізичним та юридичним особам здійснювати будівельні та ремонтні роботи на земельних ділянках.
Доводи касаційної скарги не містять обґрунтованих посилань на порушення судами норм процесуального права, а зводяться до незгоди заявників із застосованими заходами забезпечення позову та власного тлумачення норм цивільно-процесуального законодавства.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Керуючись частинами першою, четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Амаренс», в інтересах яких діє Сіржант Юрій Володимирович, на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 28 квітня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Амаренс», третя особа - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, про зобов`язання вчинити певні дії.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                          Є. В. Петров
                       А. А. Калараш
                       О. С. Ткачук