П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/4141/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.   
Суддя-доповідач -  Сапальова Т.В.   

14 липня 2021 року
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Капустинського М.М. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Бень Я.О., 
позивачки: ОСОБА_1 ,
представника відповідача: Лукова А.В., 

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року (ухвалене 24 листопада 2020 року, повний текст рішення складено 17 грудня 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про стягнення коштів, 
В С Т А Н О В И В :
в грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, правонаступником якого є Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, стягнення  середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди в сумі 100000 грн.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги позивачка зазначає про те, що суд першої інстанції не врахував, що  до відповідача застосовано штраф у розмірі 4173,00 грн за порушення вимог трудового законодавства, в тому числі і стосовно ОСОБА_1 . Крім того, позивачка стверджує, що відповідач підробляв довідки про посадові оклади працівників Летичівського РВ ДРАЦС за грудень 2015 рік. ОСОБА_1 також вказує на невиконання відповідачем Постанови КМУ №1013 від 09.12.2015 року та той факт, що на підставі  наказу від 30.08.2016 року №2087 було збільшено премію тільки ОСОБА_2 .
В обґрунтування наявності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди позивачка зазначає про те, що внаслідок незаконних дій відповідача вона зазнала душевних страждань, були порушені нормальні життєві зв`язки і вона втратила можливість продовжувати активне громадське життя, були порушені стосунки з оточуючими людьми, переживань зазнала не тільки позивачка, а й її близькі та рідні.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Позивачка в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 до 09 лютого 2018 року  працювала на посаді начальника Летичівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. 
Наказом Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 31.01.2018 №129/04к   ОСОБА_1 звільнено з посади за власним бажанням з 09.02.2018 року.
Під час розгляду Хмельницьким окружним адміністративним судом справи №2240/3289/18   ОСОБА_1 з`ясувала, що на   час звільнення її з посади їй недоплачено  частину заробітної плати  за грудень 2015 року в розмірі  645,07 грн.
У зв`язку з цим позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом у даній справі.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів відсутність перед ОСОБА_1  заборгованості по заробітній платі  за грудень  2015 року.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.
Згідно зі ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Отже, обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у день звільнення.
Згідно з ч.ч.1-2 ст.33 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон №3723-XII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови  для  незалежного  виконання службових обов`язків,  сприяти  укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами,  стимулювати їх сумлінну  та ініціативну працю. 
Заробітна плата державних службовців складається з  посадових окладів,  премій,  доплати за ранги,  надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. 
Відповідно до ч.6 ст.33 Закону №3723-XII Державним службовцям можуть установлюватися  надбавки  за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна  допомога для вирішення соціально-побутових питань. 
Ч.7 ст.33  Закону №3723-XII передбачено, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. 
Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, премій доплат і матеріальної допомоги визначаються постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (далі - Постанова №268 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пп."а" пп.1 п.2 Постанови №268 надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати керівникам підрозділів, спеціалістам і службовцям посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів.
Згідно з пп.2 п.2 Постанови №268 надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також до державних і професійних свят та ювілейних дат у 2006 році в межах коштів, передбачених на преміювання у кошторисі відповідного органу, та економії коштів на оплату праці, а починаючи з 1 січня 2007 р. - у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.
Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання відповідного органу.
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до  Зведених штатних розписів на 2015 рік районних, міських, міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у Хмельницькій області,  затверджених   30.09.2015 року (т.1 а.с.69-71) та 25.12.2015 року (т.1 а.с.72-74), а також Зведеного штатного розпису на 2016 рік районних, міських, міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у Хмельницькій області,  затвердженого 29.01.2016 (т.1 а.с.66-68), посадовий оклад начальника районного відділу ДРАЦС (посада, яку обіймала позивачка) становив  1378 грн. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів" (далі - Постанова №1013) з 1 грудня 2015 року підвищено розміри посадових окладів державних службовців на 25% .
Водночас,  станом  на день нарахування  та виплати ОСОБА_1 , заробітної  плати за грудень 2015 року Міністерством юстиції України не був розроблений, затверджений та доведений до відома відповідача оновлений штатний розпис з урахуванням положень Постанови №1013.
Згідно з розрахунковим листом ОСОБА_1 за грудень 2015 року (т.1 а.с. 26, зворот) посадовий оклад вказано у розмірі 1723 грн, однак у зв`язку з відсутністю оновленого штатного розпису нарахування та виплату заробітної плати проведено, виходячи з посадового окладу 1378 грн.
При цьому відповідно до витягу наказу ГТУЮ у Хмельницькій області "Про преміювання працівників головного територіального управління юстиції за грудень 2015 року" від 28.12.2015 року № 2044/04ф (т.1 а.с.203) державним службовцям, службовцям та робітникам територіальних управлянь юстиції встановлено премію у розмірі 106% посадового окладу.
Таким чином, в грудні 2015 року ОСОБА_1 виплачено 5086,40 грн заробітної плати, в тому числі:
- посадовий оклад (згідно з чинним у грудні 2015  штатним  розписом та відповідно до фактично відпрацьованого часу) - 1 258 грн,
- доплата за 11  ранг  - 63,91 грн;
- надбавка за вислугу років 30% від посадового окладу з урахуванням доплати за ранг - 396,63 грн;
- надбавка за високі досягнення праці  30% від посадового окладу з урахуванням доплати за ранг та вислугу років  - 515,61 грн;
- премія за листопад 2015 року 100% від посадового окладу та фактично відпрацьованого часу у листопаді 2015 - 1033,50 грн;
- премія  за грудень 2015 року 106%  від посадового окладу та фактично відпрацьованого часу у грудні 2015) - 1336,93 грн;
- індексація -137,49 грн;
- оплата  відрядження  за  2 дні - 344,16 грн.
У  березні 2016 року відповідач отримав новий  Зведений штатний розпис на 2016 рік, затверджений 29.02.2016 року, згідно з яким посадовий оклад начальника районного відділу ДРАЦС встановлено у розмірі 1723 грн (т. 1, а.с. 63-65).
Відповідно до розрахункового листа ОСОБА_1 у березні 2016 року позивачці проведено нарахування та виплату доплати до заробітної  плати за січень-лютий 2016 року з урахуванням посадового окладу  у розмірі 1723 грн (т.1 а.с.33).
Наказом ГТУЮ у Хмельницькій області від 30.08.2016 року № 2087/04ф "Про внесення змін до наказу головного територіального управління юстиції від   28.12.2015 року № 2044/04ф" (т.1 а.с.52-62) внесено зміни до наказу "Про преміювання працівників головного територіального управління юстиції за грудень 2015 року" від 28.12.2015 року № 2044/04ф,  якими працівникам ГТУЮ та його структурних підрозділів були змінені розміри премії   у грудні 2015 року. Зокрема, ОСОБА_1 встановлено розмір премії за грудень 2015 року в сумі  607,35 грн. 
Згідно з розрахунковим листом за вересень 2016 року ОСОБА_1 проведено розрахунок заробітної плати за грудень 2015 року з урахуванням посадового окладу  у розмірі 1723 грн і розміру премії, зменшеного наказом від 30.08.2016 року № 2087/04ф (т.1 а.с.34) та здійснено наступні розрахунки: 
- донараховано посадовий оклад - 315 грн;
- донараховано надбавку за вислугу років - 94,50 грн;
- донараховано надбавку за інтенсивність - 122,85 грн:
- зменшено розмір індексації на 137,49 грн;
- зменшено розмір премії на 394,86 грн.
Тобто, сума додаткових нарахувань (315 грн + 94,50 грн + 122,85 грн = 532,35 грн) дорівнює сумі зменшення (137,49 грн + 394,86 грн = 532,35 грн), а отже загальний розмір виплаченої ОСОБА_1 в грудні 2015 року заробітної плати не зазнав змін внаслідок перерахунку за новим посадовим окладом та Зведеним штатним розписом.
Крім того, з урахуванням зменшення на  394,86 грн  премія ОСОБА_1 за грудень 2015 року склала 942,07 грн, що на 334,72 грн більше від розміру премії, встановленої наказом від 30.08.2016 року № 2087/04ф.
При цьому в матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач здійснював  із заробітної плати позивачки відрахування зайво виплачених сум.
Зважаючи на вищенаведене, наявні в матеріалах справи письмові докази спростовують доводи ОСОБА_1 про те, що відповідач не доплатив  їй за грудень 2015 року суми посадового оклад у розмірі 314,73 грн та премії в розмірі 330,34 грн (загальна сума - 645,07 грн).
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає про те, що відповідач протиправно провів розрахунок заробітної плати за грудень 2015 року з урахуванням змін, внесених Постановою №1013, лише у вересні 2016 року, а не протягом місяця з дня надходження оновленого штатного розпису.
В той же час такі доводи не підтверджують обґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення заробітної плати та не спростовують факт відсутності у відповідача заборгованості з виплати заробітної плати ОСОБА_1 . 
Крім того, в обґрунтування апеляційної скарги позивачка зазначає про те, що відповідач підробляв довідки про посадові оклади працівників Летичівського РВ ДРАЦС за грудень 2015 рік.
З матеріалів справи встановлено, що згідно з довідками ГТУЮ у Хмельницькій області від 29.01.2019 №10.1-30/20, №10.1-30/21, від 14.03.2019 №10.1-30/191 (т.1 а.с.22-23), від 18.12.2018  №10.1-30/192 (т.1 а.с.86) та таблицею від 29.05.2019 №94/09-15/24/2102 (т.1 а.с.87) оклад ОСОБА_1 в грудні 2015 року - 1378 грн. 
Відповідно до таблиці в листі від 08.11.2019 №ПІ-136/09-15/24/4031 (т.1 а.с.24) та довідки від 13.12.2018 №10.1-30/188 (т.1 а.с.85) оклад ОСОБА_1 в грудні 2015 року вказаний в розмірі 1723 грн.
Водночас, вказані вище довідки і таблиці не є первинними доказами та не враховувалися судом першої інстанції під час прийняття рішення по суті позовних вимог, тому вказані вище розбіжності у виданих відповідачем довідках не підтверджують обґрунтованість заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що порушення відповідачем законодавства про працю підтверджується постановою та приписом Управління Держпраці у Хмельницькій області, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з матеріалами справи разом з відзивом на апеляційну скаргу відповідач подав копію постанови Управління Держпраці у Хмельницькій області про накладення штрафу уповноваженими особами №22/120 від 20.03.2019 (т.3 а.с. 246-248).
За змістом вказаної постанови на ГТУЮ у Хмельницькій області накладено штраф у розмірі 4173 грн за недотримання вимог ч.1 ст.21 Закону України "Про відпустки", ч.4 ст.115 КЗпП України, згідно з якими заробітна плата працівникам за час відпустки виплачується не пізніше, ніж за три дні до її початку.
Таким чином, накладення штрафу на ГТУЮ у Хмельницькій області не пов`язано з виплатою ОСОБА_1 заробітної плати за грудень 2015 року з урахуванням Постанови №1013.
Відповідно до припису Управління Держпраці у Хмельницькій області №ХМ859/1265/АВ-П179 від 27 лютого 2019 року (т.4 а.с.1-2) встановлено недотримання ГТУЮ у Хмельницькій області вимог ч.2 ст.127 КЗпП України при перерахуванні ОСОБА_1 заробітної плати за грудень 2015 року.
Згідно з ч.2 ст.127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу:
1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми;
2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію;
3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).
В той же час в матеріалах справи відсутні докази про те, що у зв`язку з перерахунком складових заробітної плати ОСОБА_1 за грудень 2015 року із заробітної плати позивачки здійснювалося відрахування зайво виплачених сум, оскільки внаслідок такого перерахунку сума заробітної плати до виплати не зазнала змін.
З матеріалів справи встановлено, що у відповіді на відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на припис №ХМ859/1265/АВ-П179 від 27 лютого 2019 року та Положення про преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам ГТУЮ у Хмельницькій області та підпорядкованих йому установ (т.4 а.с.3) стверджує, що наказ від 30.08.2016 року № 2087/04ф прийнято на підставі подання особи, яка не є безпосереднім керівником, заступником начальника або начальником районного, міськрайонного, міського управління юстиції.
Водночас, відповідно до прохальної частини позовної заяви   ОСОБА_1 не заявляла вимог про скасування наказу ГТУЮ у Хмельницькій області від 30.08.2016 року № 2087/04ф "Про внесення змін до наказу головного територіального управління юстиції від 28.12.2015 року №2044/04ф", а отже дослідження правомірності вказаного наказу виходить за межі заявлених позовних вимог.
З урахуванням вищенаведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що посилання ОСОБА_1 на постанову та припис Управління Держпраці у Хмельницькій області не спростовують висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі за грудень 2015 року в сумі 645,07 грн та стягнення середнього заробітку за період затримки остаточного розрахунку при звільненні.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги в частині наявності підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 100000 грн, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Ч.5 ст.21 КАС України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Таким чином, КАС України передбачає, що позовні вимоги про відшкодування шкоди (в тому числі моральної), завданої протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, можуть вирішуватися адміністративним судом тільки одночасно з прийняттям рішення про визнання протиправними таких рішень, дій чи бездіяльності.
Згідно з позовною заявою ОСОБА_1 заявила позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди разом з позовною вимогою про стягнення заробітної плати, яка є вимогою публічно-правового характеру, оскільки пов`язана з проходженням публічної служби.
Водночас, в межах даної справи та заявлених ОСОБА_1 позовних вимог судом не встановлено протиправності рішень, дій чи бездіяльності відповідача, пов`язаних з виплатою позивачці заробітної плати за грудень 2015 року.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 100000 грн.
Крім того,  в обґрунтування позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди позивачка зазначає про незаконні дії відповідача, внаслідок яких відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, відкрито кримінальне провадження та проведено обшук в квартирі, в якій вона мешкає. В обґрунтування апеляційної скарги позивачка посилається на порушення відповідачем вимог трудового законодавства, зокрема, ч.1 ст.21 Закону України "Про відпустки", ч.4 ст.115 КЗпП України і стверджує, що  переживала стреси, через незаконні дії відповідача.
З урахуванням обставин, встановлених у справі, апеляційний суд звертає увагу на те, що такі доводи не пов`язані з позовними вимогами про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати за грудень 2015 року, тому, зважаючи на положення ч.5 ст.21 КАС України, наведені вище обставини можуть бути підставою для окремого позову, поданого в порядку цивільного судочинства відповідно до Глави 82 ЦК України.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла  висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених  ч.4 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Постанова суду складена в повному обсязі   26 липня 2021 року.

Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Смілянець Е. С.    Капустинський М.М.