УХВАЛА

20 вересня 2021 року  
Київ
справа №640/9679/20
адміністративне провадження №К/9901/26407/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Мацедонської В.Е., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу Державного бюро розслідувань на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 серпня 2020 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року в справі №640/9679/20 за позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом  до Державного бюро розслідувань, у якому просив:
- визнати протиправним і скасувати наказ виконувача обов`язків директора Державного бюро розслiдувань Соколова О.В. вiд 31 березня 2020 року №223-ос «Про звільнення працівників Державного бюро розслідувань», а саме: щодо звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Другого слідчого відділу Другого управлiння органiзацiї досудових розслiдувань (Управління з розслідування злочинiв, вчинених працiвниками правоохоронних органiв та у сферi правосуддя) Державного бюро розслідувань з 02 квiтня 2020 року;                     
- визнати протиправними дiї тимчасово виконувача обов`язків директора Державного бюро розслiдувань щодо попередження ОСОБА_1 про наступне вивільнення у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури Державного бюро розслiдувань та вiдповiдно до наказiв Державного бюро розслiдувань вiд 14 лютого 2020 року №42 «Про затвердження структури Державного бюро розслiдувань» та вiд 27 лютого 2020 року №21 ДСК «Про затвердження та введення в дiю штатного розпису центрального апарату Державного бюро розслiдувань на 2020 рiк», а саме: посади начальника Другого слідчого відділу Другого управлiння органiзацiї досудових розслiдувань (Управління з розслідування злочинiв, вчинених працiвниками правоохоронних органiв та у сферi правосуддя) Державного бюро розслідувань;
- поновити на посаді начальника Другого слідчого відділу Другого управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань з 02 квітня 2020 року;
- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 квітня 2020 року в зв`язку із незаконним звільненням.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року (повний текст виготовлено 07 червня 2021 року), позов задоволено частково:
- визнано протиправним і скасовано наказ виконувача обов`язків директора Державного бюро розслідування Соколова О.В. вiд 31 березня 2020 року №223-ос «Про звільнення працівників Державного бюро розслідувань», а саме: щодо звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Другого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Державного бюро розслідувань з 02 квітня 2020 року;
- поновлено на посаді начальника Другого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Державного бюро розслідувань або на іншій рівнозначній посаді з 03 квітня 2020 року;
- стягнуто з Державного бюро розслідувань на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03 квітня 2020 року в розмірі 393081,60 грн;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено;
- допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення                 ОСОБА_1 на посаді начальника Другого слідчого відділу Другого управлiння органiзацiї досудових розслiдувань (Управління з розслідування злочинiв, вчинених працiвниками правоохоронних органiв та у сферi правосуддя) Державного бюро розслідувань та стягнення з Державного бюро розслiдувань на користь ОСОБА_1 середнього заробiтку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 77797, 40 грн.
Ухвалою Верховного Суду від 12 липня 2021 року касаційну скаргу Державного бюро розслідувань на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від                       21 серпня 2020 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від             03 червня 2021 року в справі №640/9679/20 повернуто особі, яка її подала.
16 липня 2021 року до Суду надіслано касаційну скаргу Державного бюро розслідувань на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від                       21 серпня 2020 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від             03 червня 2021 року в справі №640/9679/20.
Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2021 року задоволено заяву Державного бюро розслідувань про поновлення строку на касаційне оскарження та поновлено цей строк; касаційну скаргу Державного бюро розслідувань на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 серпня 2020 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року в справі №640/9679/20 залишено без руху; надано скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку касаційної скарги, зазначеного у мотивувальній частині ухвали, шляхом: доплати судового збору та надіслання належних доказів на підтвердження його сплати.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду цієї справи є: визнання протиправним і скасування наказу про звільнення; визнання протиправними дiй щодо попередження про наступне вивільнення; поновлення на посаді; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій убачається, що ОСОБА_1 обіймав посаду  начальника Другого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Державного бюро розслідувань.
Отже, ця справа є адміністративною справою щодо проходження публічної служби позивачем, посада якого входить до переліку осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, у розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» (у редакції, чинній на момент відкриття провадження у справі).
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
У касаційній скарзі скаржник зазначає, що підставами касаційного оскарження судового рішення є:
- відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: частин першої та третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади» від 19.09.2019 №117-IX); частини четвертої статті 40 та частини шостої статті 49-2 Кодексу законів про працю України (у редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України» від 12.12.2019 №378-IX); статей 9,12,14,14-3 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» від 12.11.2015 №794-VIII (у редакції Закону України від 03.12.2019 №305-IX); підпункту 4 пункту 3 «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань» від 03.12.2019 №305-IX;
- застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 11 лютого 2021 року (справа №813/4523/17); від 27 березня 2019 року (справа №756/5243/17; від 21 квітня 2021 року (справа №9901/36/20).
Перевіряючи доводи заявника щодо неврахування висновків Верховного Суду та аналізуючи зміст зазначених скаржником постанов, Судом установлено, що обставини у вказаних справах не є подібними до спірних правовідносин.
Подібність правовідносин означає, зокрема, що тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
Проаналізувавши зміст та доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження в справі з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме: відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: частин першої та третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади» від 19.09.2019 №117-IX); частини четвертої статті 40 та частини шостої статті 49-2 Кодексу законів про працю України (у редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України» від 12.12.2019 №378-IX); статей 9,12,14,14-3 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» від 12.11.2015 №794-VIII (у редакції Закону України від 03.12.2019 №305-IX); підпункту 4 пункту 3 «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань» від 03.12.2019 №305-IX.
Разом з касаційною скаргою відповідачем подано клопотання про зупинення виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 серпня  2020 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Проте, як убачається з вимог пункту 4 частини першої статті 340 КАС України, питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються, вирішується суддею-доповідачем у порядку підготовки справи до касаційного розгляду, а не на стадії відкриття касаційного провадження.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України, якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
За таких обставин необхідним є встановлення п`ятиденного строку з дня отримання копії цієї ухвали для подачі заперечень на заяву про зупинення виконання судового рішення.
Керуючись статтями  248, 328, 330, 334, 337, 338, 340 КАС України,  Суд
УХВАЛИВ:
1. Відкрити касаційне провадження за скаргою Державного бюро розслідувань на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 серпня 2020 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року в справі №640/9679/20.
2. Витребувати із Окружного адміністративного суду міста Києва матеріали адміністративної справи №640/9679/20.
3. Особі, що подала касаційну скаргу, надіслати копію ухвали про відкриття касаційного провадження у справі, а іншим учасникам справи - копію ухвали про відкриття касаційного провадження у справі разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
4. Установити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
5. Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень. У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.
6. Встановити строк для подачі заперечень на заяву про зупинення виконання судового рішення - п`ять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                           В.Е. Мацедонська
                                                                                                      С.А. Уханенко