Дата документу 23.07.2021 Справа № 334/7066/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №334/7066/20        Головуючий у 1 інстанції: Гнатюк О.М.
Провадження № 22-ц/807/2369/21        Суддя-доповідач: Дашковська А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» липня 2021 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Дашковської А.В.,
суддів:        Кримської О.М.,
       Кочеткової І.В.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначило, що ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 27.06.2007 року.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 3.2, 3.3 договору.
При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.
В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 30.09.2020 року має заборгованість 13281,59 грн., яка складається з наступного: 2043,57 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 8163,14 грн. – заборгованість за нарахованими відсотками; 3074,88 грн. – нарахована пеня.
На підставі зазначеного просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 27.06.2007 року у розмірі 13281,59 грн. та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2021 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.06.2007 року в розмірі 2043,57 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 323,42 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині незадоволених позовних вимог, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, в анкеті-заяві визначена відсоткова ставка за користування кредитом, в довідці про умови кредитування визнана відсоткова ставка, розмір щомісячних платежів, неустойка, судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у стягнення відсотків по кредиту та пені, просило скасувати рішення суду в частині незадоволених вимог та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині, вирішити питання про судові витрати. 

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21 травня 2021 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21 травня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

За приписами ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Рішення суду оскаржується АТ КБ «ПриватБанк» в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками та пенею, в іншій частині рішення не оскаржується та не переглядається.

За приписами п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходів з того, що сторони не узгодили умови щодо сплати відсотків за користування кредитом та пені, з відповідача підлягає стягненню фактично отримані кошти.

Колегія суддів частково погоджується з вказаним висновком суду.

Матеріалами справи підтверджується, що 27.06.2007 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, якою передбачена сплата відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, та отримав кредитну картку за № НОМЕР_1 (а.с. 14).

Відповідно до розрахунку, наданого банком,  ОСОБА_1  у зв`язку з неналежним виконанням умов договору станом на 30.09.2020 року має заборгованість 13281,59 грн., яка складається з наступного: 2043,57 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 8163,14 грн. – заборгованість за нарахованими відсотками; 3074,88 грн. – нарахована пеня.

Факт переказу Банком кредитних коштів на картковий рахунок і факт користування позичальником банківськими коштами підтверджується Випискою із карткового рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 на виконання його заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг. Згідно з вказаною випискою ОСОБА_1 активно користувався кредитним коштами, періодично знімав кредитні кошти та вносив платежі через термінали самообслуговування на погашення кредиту (а.с.34-37). 

Виписки по рахунках/карткам ПАТ КБ «ПриватБанк» є належними та допустимими доказами, що підтверджується Постановою Вищого Господарського суду України від 13.11.2014 р. у справі № 908/4154/13 щодо надання Банком кредитних коштів Клієнту, отримання і використання таких коштів Клієнтом, нарахування Банком відсотків, комісії, пені, а також часткове погашення позичальником заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до п. п. 5.1, 5.4, 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2006 р. інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша стаття 627 ЦК України).

З матеріалів справи, а саме, з Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, яка підписана відповідачем, вбачається, що сторони узгодили розмір процентів за користування кредитними коштами 3 % на місяць (36% річних) на залишок заборгованості, умови щодо розміру пені та порядку її нарахування анкета-заява не містить (а.с.14). 

Довідка про умови кредитування, на яку посилається АТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі, або тарифи банку в матеріалах справи відсутні.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неузгодженість умов договору щодо пені.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, передбачених Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, колегія суддів виходить з такого.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц дійшла висновку про те, що кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).

Довідкою банку підтверджується, що ОСОБА_1 отримав картку № НОМЕР_1 , строк дії якої - липень 2011 року (а.с.25).

За розрахунком банку станом на 31 липня 2011 року (закінчення дії картки) заборгованість за відсотками за користування кредитом становить 2155,04 грн.

З огляду на зазначене, на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 2155,04 грн.

Посилання з огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» знайшли своє часткове підтвердження.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції відповідно до п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цих вимог та стягнення з позичальника на користь Банку заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 2155,04 грн. Рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості за пенею підлягає залишенню без змін. Рішення суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту не оскаржувалось та не переглядалось.

Згідно з ч.ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України АТ КБ «ПриватБанк» має право на компенсацію відповідачем суми судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 664,49 грн., суми судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 511,59 грн., всього 1 176,08? грн.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2021 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом та стягнення судового збору та прийняти нову постанову наступного змісту
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за відсотками за користування кредитом – 2155 (дві тисячі сто п`ятдесят п`ять) гривень 04 копійки.
Рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості за пенею залишити без змін. 
Рішення суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту не оскаржувалось та не переглядалось.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1 176 (тисяча сто сімдесят шість) гривень 08 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повний текст постанови складений 23 липня 2021 року.

Головуючий        А.В. Дашковська 

Судді:         О.М. Кримська 

       І.В. Кочеткова