ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року	Львів	Справа № 380/11445/20 пров. № А/857/8744/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.
суддів:                                                                      Ніколіна В.В., Пліша М.А.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Національної академії  cухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного на рішення  Львівського окружного адміністративного суду  від 17 березня 2021 року (головуючий суддя: Карп`як О.О., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної академії cухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії -
встановив:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через засоби поштового зв`язку, звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Національної академії  cухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного щодо невиплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні – невиплату індексації грошового забезпечення за період з 29.11.2019 по день фактичної виплати заборгованості індексації грошового забезпечення, тобто по 05.11.2020, із розрахунку 910,32 грн в день;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні – невиплату індексації грошового забезпечення за період з 29.11.2019 по день фактичної виплати заборгованості індексації грошового забезпечення, тобто по 05.11.2020, із розрахунку 910,32 грн в день, із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004;
- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу адвоката у даній справі в розмірі 2200 грн.          
Обґрунтовує позов тим, що у день звільнення  відповідачем не проведено з позивачем остаточного розрахунку, а саме не виплачено індексацію грошового забезпечення за 2016 – 2019 роки. Восьмим апеляційним адміністративним судом залишено без змін рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 встановлений факт не здійснення з позивачем повного розрахунку при звільненні з військової служби з НАСВ імені гетьмана Петра Сагайдачного. Окрім цього, НАСВ імені гетьмана Петра Сагайдачного не провела розрахунок з позивачем у день звільнення, а саме 28 листопада 2019 року. Відтак, НАСВ імені гетьмана Петра Сагайдачного повинна була на підставі заяви позивача від 06.11.2020 нарахувати і виплатити середнє грошового забезпечення у зв`язку із нездійсненням повного розрахунку при звільненні, проте у порушення вимог ст. ст. 116, 117 КЗпП України не здійснила такого. Відповідач, 05 листопада 2020 сплатив на виконання рішення суду від 17.06.2020 позивачу 121765, 42 грн, що є підставою для виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 листопада 2019 року по 5 листопада 2020 року включно.          
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року позов задоволено. 
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає таке необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги покликається на те, що спірні правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем регулюються не КЗпП, а спеціальним законодавством, а тому порядок, встановлений нормами КЗпП, відносно оплати праці та відповідальності за порушення цього порядку, до цих правовідносин не застосовується.
Таким чином, суд першої інстанції зроблений упереджений висновок у цій справі не надавши правильної оцінки всім доказам наявних в матеріалах справи щодо розміру середнього заробітку, який належить виплати позивачу за час затримки розрахунку при звільненні, суд не застосував принцип співмірності, у відповідності до ст. 117 КЗпП України.
Адвокат Матяшук В.К., 01.06.2021 подав від імені позивача відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Однак, суд апеляційної інстанції не бере до уваги вказаний відзив, оскільки такий підписаний особою, яка не має повноважень на представництво ОСОБА_1 у Восьмому апеляційному адміністративному суді, так як в матеріалах справи наявний ордер серії ВС № 1047101 від 26.11.2020 на надання правової допомоги лише у Львівському окружному адміністративному суді.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, а тому, з огляду на викладене, відхиляє клопотання, заявлене відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу, про розгляд справи за участі представника Національної академії  cухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 28 листопада 2019 року наказом Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (далі НАСВ) № 312 (по стройовій частині) підполковника ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника науково-дослідного відділу (підготовки військ) Наукового центру Сухопутних військ Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу з 28.11.2019.
Позивач вважаючи, що при звільненні з військової служби та виключення із списків особового складу Національної академії 28.11.2019, з ним не проведено розрахунків, а саме, не було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення, звернувся до Львівського окружного адміністративного суду.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року у справі № 380/3647/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2020, позов ОСОБА_1 до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій задоволити повністю. Визнано протиправними дії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного щодо нездійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 28.11.2019 року. Зобов`язано Національну академію сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.11.2019, виходячи з розрахунку базового місяця – лютий 2008 року та положень постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, в розмірі 121765 грн 42 коп, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004.           
На виконання вказаного вище рішення суду, Національною академією 05.11.2020 позивачу нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення у сумі 121765,42 грн.
Позивач 06 листопада 2020 року звернувся із заявою до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного в якій просив нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні – невиплату індексації грошового забезпечення за період із 29.11.2019 по день фактичної виплати заборгованості індексації грошового забезпечення, а саме по 05.11.2020 року, із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004.
Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного листом надала відповідь за № 5771 від 12.11.2020 про відмову в задоволенні заяви позивача. Така відповідь мотивована тим, що індексація грошового забезпечення не є постійною складовою грошового забезпечення.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що не здійснення остаточного розрахунку із позивачем у визначені законодавством строки відбулось з вини власника, або уповноваженого ним органу, що є підставою для відповідальності, передбаченої        статтею 117 КЗпП України, а саме виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тому останній набув право на отримання відшкодування за затримку виплати компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки на підставі   статті 117 КЗпП України.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем, що повний розрахунок з позивачем здійснено 05.11.2020. 
Відповідно до пункту 2  Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 № 100  обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.
Згідно із  статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»  під доходами у цьому  Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема: заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Відповідно до правової позиції, наведеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 КЗпП і статей   1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.
Верховний Суд зазначає, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. В разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України   відповідальність.
Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат у день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно наказу від 28.11.2019 № 312, 27.11.2019 є датою закінчення військової служби позивача, тобто останній робочий день, а 05.11.2020 – дата повного розрахунку. 
Отже, час затримки повного розрахунку з позивачем становить з 28.11.2019 по 04.11.2020.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
Відповідні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц, у постановах Верховного Суду від 30 листопада 2020 року справа № 480/3105/19 та від 28 січня 2021 року у справі № 580/2427/19.
За встановлених обставин цієї справи, суд апеляційної інстанції вважає, що при вирішенні цього питання необхідно врахувати такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати, принцип співмірності з врахуванням розміру заборгованості.
Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що при визначенні середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, такий розраховується шляхом множення середньоденної заробітної плати на число робочих днів у розрахунковому періоді, виходячи з наступного.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до  статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим    постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.
Нормами абзацу 3 пункту 2 Порядку № 100 визначено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.
Згідно з пунктом 5 розділу ІV Порядку № 100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період.
Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу,        яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку № 100).
Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи організації, встановленим з отриманням вимог законодавства (абзац 3 пункт 8 Порядку № 100).
Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 січня 2015 року (справа № 6-195цс14) та від 23 січня 2015 року (№ 6-1093цс15), а також Верховним Судом у постанові від 16 квітня 2020 року (справа № 316/2896/14-а), у постанові від 28 січня 2021 року (справа № 580/2427/19).
Відповідно до картки особового рахунку ОСОБА_1 (а. с. 11), розмір грошового забезпечення позивача за два місяці перед звільненням становить 54931 грн 20 коп (за вересень 2019 року – 27567, 41 грн, жовтень 2019 року – 27363,79 грн). 
Для обчислення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні необхідно застосовувати показник 900 грн 51 коп за день (54931 грн 20 коп / 61 – кількість календарних днів у вересні, жовтні 2019 року).
Період затримки фактичного розрахунку становить з 28.11.2019 по 04.11.2020 - 343 днів, отже сума середнього грошового забезпечення становить 308874 грн 93 коп (900 грн 51 коп х 343 днів).
Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 виплачено індексацію грошового забезпечення: 05.11.2020 -  121765 грн 42 коп.
Тобто, з врахуванням принципу співмірності та порядку визначення істотності частки заборгованості при звільненні, який викладений в постанові Верховного Суду від 30.10.2019 у справі № 806/2473/18, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені складає: 121765 грн 42 коп (сума індексації, яку виплачено позивачу)    /    308874 грн 93 коп (середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні) *100 =  39,42%.
Сума, яка підлягає відшкодуванню з врахуванням істотності частки заборгованості (39,42%) становить: 900 грн 51 коп (середня заробітна плата за один день) * 39,42 % * 343 (дні затримки розрахунку) = 121758 грн 50 коп.
Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що саме така правова позиція щодо обрахунку середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні викладена Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 30 листопада 2020 року у справі № 480/3105/19.
Отже, оскільки Національна академія cухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного допустила протиправні дії щодо не проведення повного розрахунку при звільненні, зокрема виплати індексації грошового забезпечення, так як такий проведено відповідачем лише 05.11.2020, що в свою чергу, дає право позивачу на стягнення компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні, враховуючи принцип співмірності середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок та істотність частки недоплаченої суми, тобто у розмірі   – 121758 грн 50 коп.
Щодо позовної вимоги про проведення разом із виплатою середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні одночасної компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44   (надалі - Порядок №44), суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Порядком № 44 дійсно передбачена щомісячна грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ) у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби.
Однак необхідно звернути увагу на те, що пункт 1 Порядку № 44 визначає умови та механізм такої компенсації у зв`язку з виконанням перерахованими у цьому пункті особами своїх обов`язків під час проходження служби.
Відповідно до абз. 1 п. 2 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Згідно з п. 4 Порядку № 44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Однак, суд апеляційної інстанції зауважує, що виплата середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні не передбачена в структурі грошового забезпечення, а є санкцією, мірою відповідальності роботодавця за несвоєчасний розрахунок при звільненні працівника (військовослужбовця), відтак не є виплатою у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Таким чином, вимога позивача про проведення разом із виплатою середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок про звільненні із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку № 44, задоволенню не підлягає.
Крім цього, суд апеляційної інстанції враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2019 року у справі № 2340/3023/18, згідно якої, суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні зменшується на суму податків і зборів.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАС України).
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у відповідності до ч. 2 ст. 9 КАС України, для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача у спірних правовідносинах, позов необхідно задовольнити частково шляхом визнання протиправними дій Національної академії cухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного щодо невиплати середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні, в день виключення зі списків частини (28.11.2019) та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.11.2019 по 04.11.2020 в розмірі 121758 грн 50 коп, без врахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивача, то суд апеляційної інстанції зазначає, що в апеляційній скарзі не наведено доводів стосовно того, що сума витрат в розмірі 2200 грн, яку позивач просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, підлягає зменшенню або така є не співмірною з огляду на предмет розглядуваного спору.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що, на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань  військовий госпіталь Національної академії  cухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2200 грн. Оскільки, в матеріалах справи наявні документи які підтверджують надання правничої допомоги в суді першої інстанції, зокрема: договір про надання правової допомоги № ДА-11 від 30.04.2020 року, додаткова угода № 1 до Договору, укладені між позивачем та адвокатом Матяшуком В.К.; акт прийому-передачі виконаних робіт № 2 від 26.11.2020, згідно якого, вартість наданих послуг, становить 2200,00 грн; квитанція № 0.0.1920200590.1. від 25.11.2020 АТ КБ «ПриватБанк» про оплату правничої допомоги згідно договору від 30.04.2020 № ДА-11.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позов, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 311, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу Національної академії cухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року у справі № 380/11445/20 скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Національної академії cухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного щодо невиплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
Зобов`язати Національну академію cухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (ЄДРПОУ - 08410370) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) за період з 28.11.2019 по 04.11.2020 середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, у розмірі 121758 грн 50 коп (сто двадцять одну тисячу сімсот п`ятдесят вісім гривень п`ятдесят копійок), без урахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Національної академії cухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (ЄДРПОУ - 08410370) судові витрати, а саме, витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 2200 грн (дві тисячі двісті гривень).
У задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. В. Ніколін 	
 	 	М. А. Пліш