Головуючий І інстанції: О.О. Кукоба
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2021 р. 	Справа № 440/3384/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2020, по справі № 440/3384/20
за позовом    Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
до    Головного управління ДПС у Полтавській області                    
про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 03.10.2019 № Ф-6618-50У про сплату єдиного внеску у розмірі 6164,36 грн., зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника - ФОП ОСОБА_1 шляхом скасування та виключення з неї інформації про наявність боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 6164,36 грн. та інформації про нарахування на цей борг штрафу і пені.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 позовні вимоги задоволено частково.
Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Полтавській області від 03.10.2019 № Ф-6618-50У.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Відповідач, не погодившись із зазначеним рішення, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги відмовити у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивач як фізична особа - підприємець самостійно визначив розмір єдиного внеску за 2017, 2018, у зв`язку з чим має обов`язок щодо його сплати. Крім того, відповідач звертав увагу на пропущення позивачем строку звернення до суду із даним позовом.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судовим розглядом, з 02.11.2005 позивач зареєстрований як фізична особа – підприємець, з 01.01.2012 по 31.12.2016 перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності (2 група), з 01.01.2017 на загальній системі оподаткування.
03.10.2019 Головним управлінням ДПС у Полтавській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6618-50, якою позивача повідомлено про необхідність сплати єдиного внеску у розмірі 9958,66 грн.
В подальшому, у зв`язку зі зменшенням суми недоїмки Головним управлінням ДПС у Полтавській області складено вимогу про сплату боргу від 29.01.2020 № Ф-6618-50У у розмірі 6164,36 грн. 
Станом на 29.01.2020 недоїмка позивача зі сплати єдиного внеску становить 6164,36 грн.
Позивач, не погодившись із зазначеною вимогою звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності у позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 2017-2018.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Відповідно до п.п 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За змістом ст. 2 зазначеного Закону його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим  Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 4 Закону з-поміж інших платників єдиного внеску визначено й фізичних осіб - підприємців, в тому числі й тих, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до абз. 1 п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону єдиний внесок нараховується:
- для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Згідно з абз. 1 ч. 5 ст. 8 Закону єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Абзацом 2 п. 2 розд. VI  Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, встановлено, що у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.
Відповідно до п. 3 розд. VI Інструкції № 449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
Отже, системний аналіз наведених вище положень Закону свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного внеску. Отже, саме дохід особи від господарської діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому за відсутності бази для нарахування єдиного внеску у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, Закон № 2464-VI встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.
Таким чином, для самозайнятих осіб, у тому числі фізичних осіб-підприємців, встановлено обов`язок сплати мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх господарської діяльності та системи оподаткування, на якій перебуває особа.
Із розрахунку податкового органу встановлено, що заборгованість позивача станом на 03.10.2019 у розмірі 9958,66 грн. виникла з огляду на несплату у повному обсязі нарахувань за 2017, часткової несплати за червень 2018 та подання платником податків звіту за 2017, який не відповідає системі оподаткування.
В подальшому, у зв`язку зі зменшенням суми недоїмки Головним управлінням ДПС у Полтавській області складено вимогу про сплату боргу від 29.01.2020 № Ф-6618-50У, відповідно до якої станом на 29.01.2020 сума заборгованості складає 6164,36 грн.
У ході судового розгляду встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 у справі №440/1501/19, яке набрало законної сили, визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Полтавській області від 29.11.2018 № Ф-6618-50У.
Також, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 у справі № 440/1921/20, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2020, визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2020 № Ф-6618-50 щодо сплати недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 11672,72 грн., зобов`язано Головне управління ДПС у Полтавській області здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника шляхом скасування та виключення з неї інформації про наявність боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 11672,72 грн. та інформації про нарахування на цей борг штрафу і пені.
Вказаними судовими рішеннями встановлено факт сплати позивачем у 2017 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у загальному розмірі 8448 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Сплата позивачем єдиного соціального внеску за 2017 у розмірі 8448 грн., 2018 у розмірі 9828,72 грн. крім того підтверджується відповідними квитанціями, наявними у матеріалах справи, та даними ІКП ФОП ОСОБА_1 . 
Позивачем 31.01.2018 подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017, у якому самостійно визначена сума єдиного внеску у розмірі 8448,00 грн. 
Доводи податкового органу щодо наявності заборгованості у позивача в цій частині зводяться до твердження, що звіт за 2017 подано платником за формою, передбаченою для фізичних осіб-підприємців, які перебувають на спрощеній системі оподаткування, у той час як з 01.01.2017 позивач перебував на загальній системі оподаткування, обліку та звітності.
Втім, слід враховувати, що судовими рішеннями у справах № 440/1501/19, № 440/1921/20 встановлено факт відсутності у позивача обов`язку зі сплати єдиного внеску на підставі помилково поданого звіту за 2017 та виконання позивачем обов`язку зі сплати єдиного внеску за обраною системою оподаткування у 2017.
Крім того, судовим рішенням у справі № 440/1921/20 встановлено відсутність обов`язку позивача щодо сплати недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до вимоги від 12.02.2020 № Ф-6618-50 у розмірі 11672,72 грн., а саме за 2017-2019.
Таким чином, у ході судового розгляду підтверджено сплату позивачем єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 2017-2018 та відповідно відсутність у позивача недоїмки зі сплати зазначеного зобов`язання.
За наведених обставин колегія суддів підтримує висновки суду першої інстанції щодо  безпідставності формування податковим органом вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 03.10.2019 № Ф-6618-50У, якою визначена сума заборгованості позивача станом на 29.01.2020 у розмірі 6164,36 грн.
Доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку звернення до суду із даним позовом колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що узгоджена вимога на суму 6164,36 грн. позивачу не надсилалась. 
Отже, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції обґрунтовано прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 по справі № 440/3384/20  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов    І.С. Чалий