Ухвала
14 липня 2021 року                                                                                                       
м. Київ
справа № 522/19680/19
провадження № 61-9592ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 , про встановлення факту проживання однією сім'єю,
ВСТАНОВИВ:
09 червня 2021 року до Верховного Суду  ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на вищезазначене судове рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2021 року касаційну скаргу 
 ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги. Вищезазначену касаційну скаргу було залишено без руху у зв`язку з необхідністю зазначення підстави (підстав), з якої (яких) подається касаційна скарга та надання належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення. Надано заявниці строк для усунення недоліків касаційної скарги 
до 05 липня 2021 року, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 18 червня 2021 року
до суду касаційної інстанції надійшла заява  ОСОБА_1 про усунення недоліків касаційної скарги, до якої додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та уточнену редакцію касаційної скарги.
В уточненій редакції касаційної скарги  ОСОБА_1 посилається 
на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, проте заявниця чітко не зазначила підстав касаційного оскарження оскарженого судового рішення, визначених процесуальним законом (частина друга статті 389 ЦПК України), 
який відповідає критеріям правової визначеності та передбачуваності, 
що унеможливлює прийняття касаційної скарги до розгляду. 
Ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2021 року заявниці роз`яснено положення статей 389, 392 ЦПК України.
Згідно вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України 
у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, що передбачена (передбачені) 
статтею 389 цього Кодексу.
У відповідності до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, визначених у цій нормі.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої 
статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої 
статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права 
у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення на підставі, зазначеній 
у пункті 3 частини другої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
У випадку подання касаційної скарги з підстав, передбачених пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі зазначаються порушення, допущені судом, які визначені у частинах першій, третій 
статті 411 цього Кодексу.
Посилання заявниці на неврахування судами роз`яснень, які містяться 
у постановах Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року 
№ 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику 
у справах про спадкування», не є передбаченою частиною другою 
статті 389 ЦПК України підставою касаційного оскарження судового рішення.
Отже вимоги ухвали Верховного Суду від 18 червня 2021 року, в якій, зокрема, роз`яснено положення статей 389, 392 ЦПК України, в повній мірі заявницею не виконані (не вказано у касаційній скарзі підставу (підстави), 
з якої (яких) подано касаційну скаргу, що визначені у частині другій 
статті 389 ЦПК України). 
У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено, 
що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. Не усунення недоліків касаційної скарги є підставою для її повернення особі, яка подала касаційну скаргу.
Відповідно до вимог частини шостої статті 393 ЦПК України про повернення касаційної скарги постановляється ухвала.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню 
з нею, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення касаційної скарги.
Керуючись статтею 393 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 , про встановлення факту проживання однією сім'єю - повернути особі, яка подала касаційну скаргу.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                   Є. В. Синельников