ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 761/37568/20                                                         Суддя (судді) першої інстанції: Пономаренко Н.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  18 серпня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Кузьменка В.В., Степанюка А.Г., секретар судового засідання Романович, за участі представника позивача Левадного О.О., представника відповідача Габро Р.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 05 травня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції  про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

                                               В С Т А Н О В И В :

18 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, згідно якої просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 3399449 від 08.11.2020 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, під час руху ним не було порушено правил дорожнього руху, тому вважає, що постанова прийнята з порушенням його прав та чинного законодавства, є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню. Крім того, зауважує, що в оскаржуваній постанові ЕАМ №3399449 від 08.11.2020 року не наведено жодного доказу вини позивача у скоєнні вказаного правопорушення, в тому числі не зазначаючи жодних відомостей про фіксування подій на нагрудну камеру поліцейського, пояснення свідків або інших фактичних даних, які б підтверджували вчинення позивачем правопорушення, хоча обов`язок доказування вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення лежить на уповноваженій посадовій особі.
Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 05 травня 2021 р. у задоволенні позову відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не спростовано факт порушення ним ПДР.
Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2021 р. як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.
У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, представник відповідача заперечував проти її задоволення. 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 08.11.2020 року Інспектором Управління патрульної поліції у місті Київ, старшим лейтенантом поліції 3 батальйону 4 роти Масюком Олександром Федоровичем винесено постанову Серії ЕАМ №3399449 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 за 3 ст. 122 КУпАП, згідно з якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. (а.с.5).
Зі змісту даної постанови вбачається, що 08.11.2020 року о 04 год. 57 хв. 20 секунд за адресою: м. Київ, проспект. Перемоги, 22, водій, керуючи транспортним засобом SAAB 93 номерний знак НОМЕР_1 , здійснив рух по смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11 та дорожньою розміткою 1.24, чим порушив п. 17.1 ПДР на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів позначений дорожнім знаком 5.8 або 5.11, яким забороняється рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі, за що ч.3 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність.
Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з заступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.      
Частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення встановлена відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, у вигляді накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі - «Правила дорожнього руху, ПДР»).
Пунктами 1.3., 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
У відповідності до п. 17.1 Правил дорожнього руху, на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі.
Згідно п. 5.11 Глави 33. Дорожні знаки Правил дорожнього руху позначає Інформаційно-вказівний знак назвою «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів». Смуга призначена для руху транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами, та велосипедистів, якщо рух такою смугою здійснюється попутно загальному потоку транспортних засобів.
В свою чергу п. 1. 24 Правил дорожнього руху передбачає горизонтальну розмітку, що позначає смугу, призначену для руху лише маршрутних транспортних засобів.
Частиною першою статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Згідно частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.
На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КпАП України, відповідачем надано відеозапис DRW-R диск зроблений за допомогою відео-реєстратора, з якого вбачається, що транспортний засіб SAAB 93 номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 здійснив рух по смузі для маршрутних транспортних засобів.
Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про те, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП України, підтверджено належними доказами.
Доводи позивача, що не наведено жодного доказу вини позивача у скоєнні вказаного правопорушення, зокрема, що на відеозаписі, що міститься на DVD-R диску, не зафіксовано ні дати, ні часу подій, які на ньому відображені, ні навіть державний номерний знак транспортного засобу, який був зупинений на вимогу поліцейських, що унеможливлює об`єктивно визначити коли відбувалися зафіксовані у відео події, що за транспортний засіб рухався на відео і кому він належить, колегія суддів приймає критично, оскільки встановлений судом першої інстанції факт правопорушення ПДР позивачем не спростовано та не надано доказів зворотного, зокрема, що дані події відбулися при інших обставинах та в іншій час.
Натомість, з наданого відеозапису вбачається, що за кермом автомобіля був саме ОСОБА_1 .  
Також колегія суддів не приймає посилання позивача на постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2021 року у справі № 761/38105/20, оскільки даною постановою визнано недоведеність вини ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, що не спростовує вину позивача за ч.3 ст. 122 КУпАП.
Згідно частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
Однак, позивач відмовився від ознайомлення та отримання спірної постанови та не скористався правом надати свої зауваження.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення, а тому судом першої інстанції вірно відмовлено у задоволенні позову.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування.              
Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Повний текст постанови виготовлено 18.08.2021.
Керуючись ст. ст. 229, 242, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -
                                               П О С Т А Н О В И В  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 05 травня 2021 р.  - залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 05 травня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - залишити без змін.            
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

                                                                                                                                                                                                                                           

Колегія суддів:                                                                                 О.В. Карпушова 

                                                                                                    В.В. Кузьменко

                                                                                                    А.Г. Степанюк