СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2021 р.                                                                        Справа № 922/467/21  

Колегія суддів у складі: 
головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Гребенюк Н.В. , суддя  Чернота Л.Ф. 
при секретарі Казаковій О.В.
за участю представників сторін:
позивача –  не з`явився, 
першого відповідача – Моргун М.Ю.,  
другого відповідача – не з`явився, 
розглянувши апеляційну скаргу позивача (вх.1729) на ухвалу Господарського суду Харківської  області від 06.04.2021  у справі №922/467/21 (суддя Смірнова О.В.)
за позовом Селянського (фермерського) господарства "Берізка - К", м. Богодухів Харківської області
до1. Головного управління Держгеокадастру у Харківській області,м. Харків
2. Богодухівської міської ради, м. Богодухів Харківської області 
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-1:
ОСОБА_1 , м.Харків
ОСОБА_2 , м. Барвінкове
ОСОБА_3 , м.Харків
ОСОБА_4 , м.Харків
ОСОБА_5 , м.Харків,
ОСОБА_6 , с. Андріївка
ОСОБА_7 , м.Харків
ОСОБА_8 , м.Харків
ОСОБА_9 , м.Харків
ОСОБА_10 , м.Харків
ОСОБА_11 , м. Барвінкове
ОСОБА_12 , м. Барвінкове
ОСОБА_13 , м. Барвінкове
ОСОБА_14 , м. Барвінкове
про визнання недійсним наказу та скасування державної реєстрації земельних ділянок

ВСТАНОВИЛА:
Позивач, Селянське (фермерське) господарство "Берізка - К" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (відповідач-1) та Богодухівської міської ради (відповідач-2), в якому просило суд:
1. Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 1014-СГ від 28.02.2018 року "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою".
2. Скасувати державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами:
6320888000:01.007:0411; 6320888000:01:007:0412; 6320888000:01:007:0413; 6320888000:01:007:0414; 6320888000:01:007:0415; 6320888000:01:007:0416; 6320888000:01:007:0417; 6320888000:01:007:0418; 6320888000:01:007:0419; 6320888000:01:007:0420; 6320888000:01:007:0421; 6320888000:01:007:0422; 6320888000:01:007:0423; 6320888000:01:007:0424.

05.04.2021 позивач звернувся до Господарського суду Харківської області із заявою  про забезпечення позову (вх.№ 7583 від 05.04.2021 року), в якій просив суд:
1. Заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Харківській області вчиняти будь-які дії щодо передачі з державної власності у приватну та/або в комунальну власність (передачу/відчуження інших речових прав) земельних ділянок з кадастровими номерами:
6320888000:01:007:0411; 6320888000:01:007:0412; 6320888000:01:007:0413; 6320888000:01:007:0414; 6320888000:01:007:0415; 6320888000:01:007:0416; 6320888000:01:007:0417; 6320888000:01:007:0418; 6320888000:01:007:0419; 6320888000:01:007:0420; 6320888000:01:007:0421; 6320888000:01:007:0422; 6320888000:01:007:0423; 6320888000:01:007:0424.
2. Заборонити вчинення реєстраційних дій щодо земельних ділянок з кадастровими номерами:
6320888000:01:007:0411; 6320888000:01:007:0412; 6320888000:01:007:0413; 6320888000:01:007:0414; 6320888000:01:007:0415; 6320888000:01:007:0416; 6320888000:01:007:0417; 6320888000:01:007:0418; 6320888000:01:007:0419; 6320888000:01:007:0420; 6320888000:01:007:0421; 6320888000:01:007:0422; 6320888000:01:007:0423; 6320888000:01:007:0424.
Вказана заява позивача обґрунтована тим, що відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області видав оспорюваний наказ про припинення позивачу права постійного користування земельною ділянкою. За рахунок цієї земельної ділянки сформував 14 нових земельних ділянок та надав дозвіл громадянам (третім особам у цій справі) на розробку технічної із землеустрою для передачі новостворених земельних ділянок у власність. 
Як зазначає позивач, його позовні вимоги спрямовані на відновлення прав СФГ «Берізка-К» на спірну земельну ділянку, в тому числі, шляхом скасування державної реєстрації новоутворених 14 земельних ділянок. У  зв`язку з чим, у разі вчинення Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області дій з розпорядження земельними ділянками (зокрема, передачі їх у власність громадян), існує загроза подальшого  відчуження земельних ділянок новими набувачами, що унеможливить ефективний захист прав позивача у разі задоволення позовних вимог. 

Ухвалою Господарського суду Харківської  області від 06.04.2021  у справі №922/467/21 відмовлено в задоволенні заяви Селянського (фермерського) господарства "Берізка - К" про забезпечення позову. 
В наведеній ухвалі суд першої інстанції зазначив, що матеріали справи не містять доказів затвердження проектів землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок, а тому твердження позивача про те, що відповідач-1 під час розгляду справи може вчинити вказані дії є передчасними. Місцевий господарський суд, вказав на те, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована виключно припущеннями відповідача (не підтвердженими належними та допустимими доказами)  про можливе існування обставин, які можуть ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Позивач із вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, просить цю ухвалу скасувати та задовольнити його заяву про забезпечення позову. 
В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано суду доказів затвердження першим відповідачем проектів землеустрою щодо відведення 14 земельних ділянок громадянам (третім особам) та зазначає про те, що ним в заяві  про забезпечення позову належним чином обґрунтовано наявність фактичних обставин, які є підставою для вжиття заходів, про які просить заявник. Позивач наполягає  на тому, що існує прямий зв`язок між обраними позивачем заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог; посилається на те, що вжиття цих заходів забезпечить ефективний захист прав позивача у разі задоволення позову. 

Перший відповідач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апелянта заперечує, зазначає про те, що з 27.05.2021 Головне управління Держгеокадастру у Харківській області не має повноважень розпоряджатися  землями державної власності, розташованими за межами населених пунктів у межах територіальних громад, у зв`язку з чим, відсутні підстави для задоволення заяви позивача.  Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду - залишити без змін. 

В судове засідання 03.08.2021 позивач та другий відповідач не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.241, 242 т.1).

Позивач надав суду заяву від 19.07.2021 про розгляд справи без участі його представника (а.с.121 т.1).

Ухвала суду від 20.07.2021 про призначення справи до розгляду на 02.08.2021 о 11:00 год. направлялася на належні адреси третіх осіб, вказані в ухвалі Господарського суду Харківської області від 30.03.2021, якою їх залучено до участі у справі №922/467/21 (а.с.21 т.1).
Проте, поштові відправлення повернулися підприємством зв`язку із довідками про невручення «адресат відсутній» та «за закінченням терміну зберігання».
Згідно ч.7 ст.120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження під час розгляду справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця знаходження ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
В матеріалах справи відсутні інші адреси третіх осіб  чи засоби зв`язку з ними. 

З метою повідомлення третіх осіб про розгляд справи, 20.07.2021  на офіційному веб-сайті Східного апеляційного господарського суду веб-порталу «Судова влада України» у розділі «Новини» розміщено відповідне повідомлення із зазначенням дати, часу та місця проведення судового засідання у цій справі (а.с.205 т.1). 
Отже, судом апеляційної інстанції вжито всіх заходів для належного повідомлення третіх осіб про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Оскільки судом апеляційної інстанції належним чином повідомлено учасників про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників позивача, другого відповідача та третіх осіб. 

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника першого відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає  наступне.

Згідно зі    статтею 136 Господарського процесуального кодексу України    господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених    статтею 137 цього Кодексу    заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Відповідно до частин 1, 4    статті 137 ГПК України    позов забезпечується, зокрема забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору....
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачеві здійснювати певні дії.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом із немайновою вимогою, то в даному випадку повинна застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Предметом позову у цій справі є визнання  недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 1014-СГ від 28.02.2018 року "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" та скасування державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами, переліченими в позові.
В позові позивач зазначає про те, що з моменту створення Селянському фермерському  господарству «Берізка-К» належить право постійного користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства, проте, 28.02.2018 Головне управління Держгеокадастру у Харківській області видало наказ, яким незаконно  припинено позивачу право користування земельною ділянкою у зв`язку із смертю засновника. 

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову позивач посилається на те, що у разі вчинення Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області дій з розпорядження земельними ділянками (зокрема, передачі їх у власність громадян), існує загроза подальшого  відчуження земельних ділянок новими набувачами, що унеможливить ефективний захист прав позивача у разі задоволення позовних вимог. 

Позивач просить заборони Головному управлінню  Держгеокадастру у Харківській області вчиняти будь-які дії щодо передачі з державної власності у приватну та/або в комунальну власність (передачу/відчуження інших речових прав) 14 новоутворених земельних ділянок.

В постанові Верховного Суду від 18.09.2019 у справі №917/749/19 при розгляді спору у подібних  правовідносинах викладено наступний висновок: 
«Беручи до уваги надану Головному управлінню Держгеокадастру у Полтавській області законодавчу можливість внесення відомостей до державного земельного кадастру, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що у випадку припинення існування спірної земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав, або у випадку передачі земельної ділянки у власність чи користування третім особам, позивач буде змушений захищати своє порушене право шляхом подання інших позовів до суду, у зв`язку з чим невжиття заходів до забезпечення позову не забезпечить реального захисту прав позивача в разі задоволення позову».

Разом із тим, розглядаючи питання повноважень Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на розпорядження спірною земельною ділянкою, колегія суддів зазначає наступне.
27.05.2021 набрав чинності Закон України №1423-ІХ від 28.04.2021 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин».
Вказаним Законом розділ Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктом 24 наступного змісту:
З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:
а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);
б) оборони;
в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;
г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;
д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;
е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.
Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.
Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.
Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.
З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, спірні земельні ділянки, державну реєстрацію яких позивач просить скасувати, належать до державної форми власності та знаходяться за межами населеного пункту на території Сіннянської сільської ради Богодухівського району Харківської області.
Отже, з 27.05.2021 Головне управління Держгеокадастру у Харківській області в силу положень п.24  розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України не є розпорядником спірних земельних ділянок. 
Враховуючи наведене, відсутні правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Головному управлінню  Держгеокадастру у Харківській області вчиняти будь-які дії щодо передачі з державної власності у приватну та/або в комунальну власність (передачу/відчуження інших речових прав) 14 новоутворених земельних ділянок.

Також в заяві про забезпечення позову позивач просить заборонити вчинення реєстраційних дій щодо спірних земельних ділянок.
Пунктом  4 ч. 1 ст. 136 ГПК України передбачено право суду забезпечити позов шляхом забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору. 
Позивачем в заяві взагалі не зазначено якій конкретно іншій особі необхідно заборонити вчиняти реєстраційні дії. 
Водночас,  забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії повинно бути спрямовано до конкретно визначеної особи.

З огляду на вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що відсутні підстави для  задоволення заяви позивача про забезпечення позову. 

Судова колегія також враховує, що 15.06.2021 Господарським судом Харківської області за результатами розгляду цього спору по суті прийнято рішення, яким позовні вимоги задоволено. 

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а ухвалу Господарського суду Харківської  області від 06.04.2021 року  у справі №922/467/21 слід залишити без змін.
З урахуванням приписів статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.
Враховуючи викладене, керуючись ст.270, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст.276, 282,  Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення. 
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.04.2021  року  у справі №922/467/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 05.08.2021р.

Головуючий суддя                                                                    О.Є. Медуниця

Суддя                                                                                           Н.В. Гребенюк  

Суддя                                                                                           Л.Ф. Чернота