Ухвала
 
21 липня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 580/363/18 
провадження № 61-11274ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Ворожбянської сільської ради Лебединського району Сумської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2018 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Ворожбянської сільської ради Лебединського району Сумської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
 
Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 05 червня 2019 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено.
Визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном три місяці після набрання чинності рішенням суду.
Визначено ОСОБА_7 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном два місяці після набрання чинності рішенням суду.
 
Постановою Сумського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задоволено. 
Рішення Лебединського районного Сумської області від 05 червня 2019 року скасовано і ухвалено нове судове рішення.
У задоволені позову ОСОБА_2 та позову ОСОБА_7 відмовлено. 
Вирішено питання щодо судового збору. 
 
Постановою Верховного Суду від 14 червня 2021 року касаційні скарги ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_8 залишено без задоволення.
Постанову Сумського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року залишено без змін.
Поновлено дію постанови Сумського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року.
 
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Сумського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
 
Разом із касаційною скаргою  ОСОБА_1 подала заяву про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Сумського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року, посилаючись на те, що постанову Сумського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року вона не отримувала, а про її зміст дізналася наприкінці червня 2021 року від позивача ОСОБА_2 . Крім того, вказує, що обмеження, впроваджені у зв`язку з карантином, позбавили її можливості слідкувати за перебігом розгляду справи №580/363/18 та своєчасно отримати оскаржувану постанову, що є, на думку заявника, поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження. 
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішено з огляду на наступне.
 
Згідно із частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнано неповажними. 
 
Як убачається з поштового конверту, касаційну скаргу здано на пошту 05 липня 2021 року, тобто з пропущенням строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 390 ЦПК України.
 
У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень заявник вказує про невиконання апеляційним судом положень статей 272, 386 ЦПК України щодо направлення сторонам у справі копій судових рішень, однак доказів на підтвердження цього не надає. 
 
Також заявником не надано належних доказів на підтвердження неможливості отримання оскаржуваного рішення суду у встановлений законом строк безпосередньо у суді апеляційної або першої інстанції або неможливості ознайомитись з постановою Сумського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень, повний текст якого там оприлюднений 21 листопада 2019 року. 
 
Враховуючи вищевикладене, наведені у клопотанні доводи для поновлення процесуального строку не можна вважати поважними, скаржнику слід надати до Верховного Суду докази, що підтверджують наявність виключних підстав для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, а не лише зазначати про фактичне ознайомлення з повним текстом оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції через значний проміжок часу.
 
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Зазначена конвенційна норма зобов`язує, щоб судові процедури були справедливими для обох сторін справи.
 
Ураховуючи викладене, заявнику необхідно протягом десяти днів з дня отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху звернутись до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку та наданням відповідних доказів.
 
Крім того, частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
У випадку подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі зазначаються порушення, допущені судом, які визначені у частинах першій, третій статті 411 цього Кодексу.
 
Посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення обґрунтування випадків, перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
 
Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої та або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).
 
У зв`язку з цим заявнику необхідно усунути вказані вище недоліки касаційної скарги та відповідно до вимог пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України надати касаційну скаргу (у новій редакції) та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.
 
Крім іншого, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору в розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».
 
За подання касаційної скарги справляється судовий збір у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми (підпункт 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).
 
Враховуючи заявлені позовні вимоги, судовий збір за подання касаційної скарги становить 3 524,00 грн (1762,00 грн ?200%). 
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату, або докази звільнення від сплати.
 
Згідно із частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк до 20 серпня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
 
Якщо заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, з наданням відповідних доказів, не буде подано особою у зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                             Ю. В. Черняк