ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 вересня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/5880/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в письмовому провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року (суддя Кадникова Г.В.) у справі №160/5880/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,- 

                                                    ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
- визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровськіобласті протиправними щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п.2.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування»;
- скасування рішення відповідача про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, про яке повідомлено в протоколі №-1365 від 19.05.2020р.;
- визнання періоду роботи позивача з 16.09.1991 по 07.06.1993 роки газоелектрогазозварником в КСУ «Сантехмонтаж», з 07.02.1994 по 05.07.1994 рік, з 06.07.1994 по 08.02.1995 роки електрогазозварник 4-го розряду та з 06.07.1994 року газоелектрозварником 5-го розряду та з 31.01.2009 в ЖКП «Металург» таким, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування»;
- зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах від 23.06.2017 року та призначити пільгову пенсію за списком №2 на підставі п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», з дати звернення, а саме: з 23.06.2017 року та виплатити належні пенсійні виплати за весь час з моменту звернення за призначенням пенсії вперше.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області відмовлено в призначенні пенсії за віком по списку №2 у зв`язку з відсутністю пільгового стажу. При цьому, відповідачем не було враховано до пільгового стажу період роботи ОСОБА_1 з 19.02.1986 по 11.07.1988 електрозварником ручного зварювання «Спецуправління №566 тресту «Дніпросантехмонтаж», з 16.01.1991 по 07.06.1993 газоелектрозварником в КСУ «Сантехмонтаж», з 07.02.1994 по 05.07.1994, з 06.07.1994 по 08.02.1995 електрогазозварником 4-го розряду та з 06.07.1994 газоелектрозварником 5-го розряду та з 31.01.2009 в ЖКП «Металург». Позивач зазначав, що вказаний стаж роботи підтверджено як відомостями трудової книжки так і довідками 
підприємств, у зв`язку з чим вважав неправомірним не зарахування відповідачем такого періоду трудового стаду до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за Списком №2.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
За наслідками розгляду справи судом першої інстанції зроблено висновок про те, що подані позивачем документи для призначення пільгової пенсії у повній мірі не підтверджували наявність пільгового стажу для призначення пенсії за Списком №2, оскільки надані позивачем довідки не містили обов`язкової інформації такої як: робота повний робочий день у шкідливих умовах; підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включаються вказані періоди роботи; відсутні документи, які вказують на роботу позивача у шкідливих умовах; відсутня інформація про атестацію робочих місць.
З цих підстав суд вказав на те, що для вирішення питання про призначення пільгової пенсії позивачу слід звернутися до суду для встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту його роботи та підтвердження періодів такої роботи. При цьому, суд послався на Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 року №637, яким передбачено можливість підтвердження трудового стаду показаннями свідків.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. Позиція позивача полягає у тому, що для встановлення факту підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника законом встановлено окремий порядок. І таким порядком є Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховується до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року. З цих підстав позивач вказує на помилковість висновків суду першої інстанції щодо необхідності встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту роботи позивача та підтвердження періодів такої роботи.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 23.06.2017 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення 55-річного віку звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
До вказаної заяви позивачем надавалися документи на підтвердження трудового стажу за період: з 19.02.1986 по 11.07.1988; з 11.11.1991 по 04.06.1993; з 07.02.1994 по 05.07.1994; з 06.07.1994 по 31.01.2009.
Рішенням відповідача, яке оформлено протоколом №1356 від 30.06.2017 року,  відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з тим, що в наданих позивачем довідках зазначено про неможливість підтвердження зайнятості на протязі повного робочого дня на роботах з шкідливими та важкими умовами праці та відсутністю табеля робочого часу в шкідливих умовах, угоди на виконання робіт в шкідливих умовах, акти виконаних робіт, та відсутність запису в книгах по нарахуванню зарплати про доплату за шкідливість, неможливість підтвердження пільгової роботи за відсутності первинних документів, а саме: табеля обліку робочого часу у шкідливих умовах, акта виконаних робіт та документів по атестації робочих місць. 
Правомірність та обґрунтованість рішення про відмову у призначенні пенсії є предметом спору, який передано на вирішення суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.
Так, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що встановлення факту, що має юридичне значення у судовому порядку може мати місце у випадку, якщо чинним законодавством не визначено іншого (спеціального) порядку підтвердження тих чи інших обставин, які мають значення, зокрема, у правовідносинах щодо призначення пенсій.
У спірних правовідносинах підтвердження трудового стажу, у тому числі, який враховується при призначенні пільгової пенсії, врегульовано спеціальним порядком, у зв`язку з чим відмова суду першої інстанції у задоволення позову з підстав необхідності встановлення відносно трудової діяльності позивача певних фактів, що мають юридичне значення в окремому судовому провадженні, є безпідставною.
Щодо суті спірних відносин.
Згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058 (в редакції на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії (23.06.2017)) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
У відповідності із п. «б» ст..13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Встановлені обставини справи, які не заперечуються відповідачем, свідчать про те, що на час звернення із заявою про призначення пенсії позивачу виповнилося 55 років, загальний стаж роботи позивача становив більше 30 років.
Відповідачем також не заперечується те, що посада «електрогазозварник» відноситься до списку професій робота на яких дає право на пільгову пенсію (Список №2). Так, згідно розділу XХХII «Загальні професії» Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1 173, правом на пільгову пенсію мають право електрозварники та їх підручні. Згідно розділу XХХIIІ Списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10 право на пільгову пенсію мають: електрозварники ручного зварювання (позиція 2300000-19906), електрозварники, на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням в середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, електрогазозварники зайняті на різанні і ручному зварюванні, на напівавтоматичних машинах також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини нижче 3 класу небезпеки.
Спірним у цій справі є наявність у позивача стажу роботи за Списком №2 (не менше 12 років 6 місяців), який враховується при призначенні пільгової пенсії.
Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ 12.08.1993 за N637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). 
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що для підтвердження трудового стажу, який зараховується при визначенні права на пільгову пенсію, позивачем надавалася, трудова книжка, довідки про підтвердження трудового стажу, накази про прийняття та звільнення з посади, архівну довідку.
Із дослідження цих документів можливо погодитися з висновком відповідача про не підтвердження трудового стажу, що дає право на пільгову пенсію: за період з 16.09.1991 по 07.06.1993, оскільки відомості трудової книжки не містять інформації саме про такий часовий проміжок роботи позивача в КСУ 566 треста «Дніпросантехмонтаж». Трудова книжка містить інформацію про роботу позивача в КСУ 566 треста «Дніпросантехмонтаж» з 11.11.1991 по 04.06.1993. В той же час, в наданій довідці (а.с.12) про роботу позивача в КСУ 566 треста «Дніпросантехмонтаж» зазначено про відсутність документів, які б підтверджували зайнятість протягом повного робочого дня на шкідливих роботах, у зв`язку з чим такі обставини є непідтвердженими. Отже, враховуючи те, що право на пільгову пенсію за Списком №2 мають особи, які були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці (п. «б» ст..13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»), а також враховуючи інформацію, що наведена про роботу позивача в КСУ 566 треста «Дніпросантехмонтаж», можливо погодитися з висновком відповідача про не підтвердження періоду роботи позивача в КСУ 566 треста «Дніпросантехмонтаж» як трудового стажу, що враховується при призначенні пільгової пенсії.
В той же час, суд апеляційної інстанції не може погодитися з позицією відповідача про не підтвердження позивачем трудового стажу роботи на посаді електрозварника у період з 07.02.1994 по 05.07.1994 та з 06.07.1994 по 30.01.2009.
Так, у вказаний період часу позивач працював електрозварником в Житлово-комунальному підприємстві «Металург», яке було перейменовано: з 08.02.1995 в Житлово-комунальну контору №7, з 14.12.2000 в Комунальне житлове підприємство №7. 
Вказані обставини підтверджуються як інформацією із трудової книжки так і довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, довідкою про заробітну плату архівною довідкою (а.с.27-31).
При цьому, у довідці про підтвердження трудового стажу зазначено про повний робочий день роботи позивача електрозварником, а в архівній довідці про відсутність: наказів про переведення на іншу роботу, про роботу з неповний робочим днем, відомостей про надання відпустки без збереження заробітної плати.
Отже, вказані документи, на переконання суду підтверджують факт роботи позивача електрозварником  у період з 07.02.1994 по 05.07.1994 та з 06.07.1994 по 30.01.2009.
У сукупності вказаний трудовий стаж за професією електрозварника становить 14 років 11 місяців 22 дні (за період 07.02.1994 по 05.07.1994 – 4 місяці 28 дні; за період з 06.07.1994 по 30.01.2009 – 14 років 06 місяця 24 дні).
Тобто, стаж роботи позивача за професією, робота на якій дає право на пільгову пенсію за Списком №2, є більш, ніж 12 років 6 місяців, що п. «б» ст..13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено як мінімальним пільговий стаж для призначення пенсії за Списком №2.
Аргументи відповідача про те, що надані позивачем довідки не містили у собі усіх необхідних реквізитів та інформації, про що зазначено у Протоколі №1356 від 30.06.2017 року, не спростовують самого факту роботи позивача за певною професією та у певний проміжок часу та у разі виникнення будь-яких сумнівів не звільняло орган Пенсійного Фонду України вжити заходів для витребування додаткових документів, які б такі сумніви або підтвердили або спростували.
Такі повноваження відповідача прямо передбачені ч.3 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В той же час, для усунення певних сумнівів щодо права позивача на пільгову пенсію, для отримання додаткової інформації щодо трудового стажу позивача, відповідачем жодних дій вчинено не було.
З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість рішення відповідача, яке оформлено протоколом №1356 від 30.06.2017 року, про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Крім цього, судом апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Так, як свідчать встановлені обставини справи, відповідач, вказуючи на відсутність підстав для зарахування періоду роботи позивача з 07.02.1994 по 05.07.1994 та з 06.07.1994 по 30.01.2009 до стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії, зазначає про те, що видані Комунальним житловим підприємством №7 довідки не містять усієї необхідної інформації щодо роботи позивача: табелі обліку робочого часу у шкідливих умовах, акти виконаних робіт та документів по атестації робочих місць.
Витребування такої інформації можливо шляхом звернення до підприємства на якому позивач працював та яке такі довідки видавало.
В той же час, встановлені обставини справи свідчать про те, що Комунальне житлове підприємство №7 є припиненим з 31.07.2017 (відомості ЄДР), у зв`язку з визнанням його банкрутом. Інформації про правонаступника відомості ЄДР не містять.
У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Такий механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначено Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 N18-1.
Згідно п.3, п.4 Порядку №18-1, підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії). Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники членських організацій Федерації професійних спілок України та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань.
За змістом пунктів 5, 6 Порядку комісія є спеціально створеним колегіальним органом, основним завданням якої є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття рішень щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні в установленому порядку.
Пунктом 10 Порядку передбачено, що рішення про результати розгляду заяви приймаються більшістю голосів членів Комісії, присутніх на засіданні, підписуються головою або його заступником.
Рішення Комісії можуть бути оскаржені в Пенсійного фонду України або в судовому порядку (п.16 Порядку).
Таким чином, зазначеним Порядок визначено процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, у випадку ліквідації підприємства. на якому працювала особа, що звернулася за призначенням пенсії.
Отже, відповідач, враховуючи його позицію щодо недостатності інформації в наданих документах для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, не позбавлений можливості розглянути вказане питання на засіданні Комісії, як спеціально уповноваженого органу для цих цілей.
З цих підстав, враховуючи вищенаведені висновки суду щодо необґрунтованості рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду, які зроблені у межах цієї справи.
Щодо заявлених позивачем вимог про визнання судом періодів роботи такими, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, а також вимог щодо зобов`язання відповідача призначити пільгову пенсії за Списком №2, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити, оскільки в питаннях щодо визнання періодів роботи, які можуть бути зараховані до стажу, що дає право на пільгову пенсію, а також в питаннях щодо призначення пенсії, відповідач наділений дискреційними повноваженнями, які і мають бути реалізовані останнім у спосіб, що передбачений законом.
Ураховуючи викладене. суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову.
У зв`язку із частковим задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яким розглянуто позов немайнового характеру, у розмірі 1261,20грн.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі №160/5880/20 – скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.
Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене протоколом №1365 від 19.05.2020р., про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах – визнати неправомірним та скасувати.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровськіобласті повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах від 23.06.2017р., з урахуванням висновків суду у цій справі.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1261грн.20коп.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст..ст.328. 329 КАС України.

           Повне судове рішення виготовлено 07.09.2021
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк