Номер провадження: 22-ц/813/5360/21 
Номер справи місцевого суду: 522/1821/18
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В.І.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2021 року                                                                 м. Одеса
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:
Головуючого - Гірняк Л.А.
Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.
За участю секретаря - Ющак А.Ю.,

Представника позивача- Полякова І.В.
Відповідача- ОСОБА_1 .
Представника відповідача- ОСОБА_2 
       розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 
-про поділ майна подружжя,- 
ВСТАНОВИЛА:
ПРОЦЕДУРА
Короткий зміст поовних вимог
14.02.2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовними вимогами в котрих просила суд поділіти майно, придбане в період шлюбу та визнати за нею право власності 
на гараж № НОМЕР_1 , розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а за відповідачем визнати право власності на автомобіль SKODA FABIА, д.н.- НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_3 .
Зазначає, що з10.09.2004 року сторони перебувають у шлюбі, мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
В період шлюбу ними було придбано наступне майно:
- капітальний гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_1 вартістю 200 000 грн;
- автомобіль SKODA FABIА, д.н. НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_3 . З метою захисту своїх прав вона звернулася до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити, вартістю 200 000 грн
У відзиві на позовну заяву представник відповідача- адвокат Кузнєцова Л.В. ставить питання про відмову в позовних вимогах.Зазначає, що автомобіль, зареєстрований на ім`я позивачки та на даний час знаходиться у неї.При цьому не погоджується з зазначеною вартістю спільного майна та на те, що гараж він використоує , як майстерню для ремонту машин.Тому вважає, що автомобіль повинен залишитись у власності позивачки,а гараж – у нього.

Короткий зміст рішення першої інстанції
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2018 року визнано за ОСОБА_3 , право приватної власності на гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а за ОСОБА_1 , право приватної власності на автомобіль SKODA FABIА, д.н. НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_3 , 2013 року випуску.
Визначаючи за позивачкою право власності на гараж, а за відповідачем- автомобіля, районний суд виходив з вимог ст. 60,70 СК України та враховував, що їх вартість однакова та становить по 200 000 грн кожного та з врахуванням того, що автомобілем користується відповідач.
Короткий зміст апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з визначенням права власності на ідеальні частки майна подружжя, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що суд не встановив вартість майна, не врахував інтереси обох сторін та не зазначив підстави відходу від рівності часток, не звернув уваги, що гараж є неподільним обєктом права власності подружжя.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу, без задоволення посилаючись на те, що відповідач переховує автомобіль та правильно поділив майно, визнавши за нею право власності на гараж.
Зазначає, що оцінити майно в суді не було можливим так як відповідач переховував автомобіль.При цьому вона погодилась з оцінкою відповідача про те,що вартість гаражу становить 130000 грн.. а автомобіля-180000 грн та відмовилась від компенсації.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи приходить до наступного.
В силу положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення вказаним вимогам в повному обсязі не відповідає.
Судом встановлено, що 10 вересня 2004 року між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , укладено шлюб, зареєстрований в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, номер запису в книзі реєстрації актів про одруження – 1157 від 10 вересня 2004 року(а.с. 5).
Від шлюбу у сторін народилась дитина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю(а.с. 6).
В період шлюбу сторонами було придбано майно, яке є предметом поділу : 
-капітальний гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , -автомобіль SKODA FABIА, д.н. НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_3 .
При поділі спільного майна сторони не прийшли до згоди щодо його вартості. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31.10.2019 року призначена судово оціночно-будівельна і авто-товарознавча експертизи( а.с.145-148).
Висновком експерта № 19-7453 від 14 квітня 2020 року   визначено, що  середня ринкова вартість транспортного засобуSKODA FABIА, д.н. НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_3 , 2013 року випуску, станом на 14.04.2020 року становить 176570 грн.
Висновком експерта судової оціночно-будівельної експертизи від 19.04.2021 року № 20-7284 , що ринкова вартість гаражу за адресою: АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_1 , станом на 19.04.2021 року складає 401460 грн( т.2 ).
Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя визначено ст. 65 СК України.
Враховуючи, що сторони за час спільного проживання набули майна на 578 030 грн, то кожному належить майна на суму 289015 грн.
Положення ст. 60 СК України визначають презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ним за час шлюбу. Однак, зазначена презумпція може бути спростована, тобто один із подружжя вправі заперечити поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. 
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 року у справі №6-843цс17 (постанова Верховного Суду від 05.09.2018 року, справа №522/24628/16-ц).
Враховуючи наведене та давши оцінку наданим сторонами доказам суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що спірний автомобіль та гараж, який придбано у період шлюбу є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд в порушення норм матеріального права прийшов до неправильного висновку при визначенні права особистої власності: гаража за позивачкою, а автомобіля за відповідачем, оскільки не є рівнозначими їх частки виходячи з різниці їх вартості, що на 224890 грн вартість автомобіля менша ніж гаражу. 
Визначення ідеальних часток у спірному майні, колегія суддів вважає таким, що заслуговують на увагу, виходячи із наступного.
Так, розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.
Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене у ст. 69 СК України.
Поділ майна подружжя здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності - присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 22 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 N11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК.
Визначенная судом першої інстанції за позивачкою гаражу № НОМЕР_1 ,розташованого в АДРЕСА_1 , вартістю 401460 грн, а відповідачеві -автомобіль SKODA FABIA, д.н. НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_4 ,2013 року випуску, вартістю 176570 грн є порушенням рівності часток у спільному майні.
Враховуючи вимоги ст.69,70 СК України судова колегія приходить до висновку про визнання за кожним права власності по Ѕ частки набутого майна подружжям, оскільки іншого не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Таким чином, ухвалене судом рішення, у зв`язку неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а також неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.
Згідно норм ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складають із судового збору та витрати, пов`язаних із розглядом справи в склад яких входять, у тому числі, і повязані з проведенням експертизи.
Стаття 5 Закону України "Про судовий збір" визначає коло осіб, яких звільнено від сплати судового збору.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей -інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.
Позивачка як особа з інвалідністю ІІ групи безстроково звільненою від сплати судового збору у цій справі в силу вимог закону .
Керуючись ст. 367,368,374,376,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,- 
ПОСТАНОВИЛА:        
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2018 року скасувати та прийняти постанову.
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 
про поділ майна подружжя, задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право власності за кожним по Ѕ частині :
-гаражу № НОМЕР_1 ,розташованого в АДРЕСА_1 ;
-автомобіля SKODA FABIA, д.н. НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_4 ,2013 року випуску.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

       Повний текст судового рішення складено_05.07.2021 року, оскільки суддя Сегеда С.М. перебував у відпустці відповідно до Наказу № 81-в від 17.06.2021 року з 29.06 – 02.07.2021 р.р.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

С.М.Сегеда

Т.В.Цюра