Номер провадження: 33/813/1091/21
Номер справи місцевого суду: 521/8373/21 
Головуючий у першій інстанції Корой В.Д. 
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2021 року                                                                         м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого судді - Князюк О.В., 
за участю секретаря судового засідання - Дерезюк В.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 14.07.2021 року в адміністративній справі відносно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм в ТОВ «Авторух», який відповідно протоколу зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП,-

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.07.2021 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 гривні. 
Не погоджуючись з постановою Приморського районного суду м. Одеси від 14.07.2021 року ОСОБА_1 23.07.2021 року подав апеляційну скаргу.
Апелянт зазначає, що будучи водієм маршрутного таксі при здійсненні регулярних перевезень пасажирів у режимі маршрутного таксі в якості найманого працівника не є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення за ст. 44-3 КУпАП. Обов`язки ОСОБА_2 , як водія визначені п. 147 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176 і до них не належить контроль кількості пасажирів, відповідно такий контроль має організовувати суб`єкт, який організовує та надає послуги з перевезень пасажирів або держава як суб`єкт, який встановлює порядок. На теперішній час суб`єктом є ТОВ «Авторух сервіс».
З огляду на зазначене, ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 14.07.2021 року та справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 , згідно п. 1 ст. 247 КУпАП – закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За приписами ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У відповідності до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду у справі про порушення ст 44-3 КУпАП, у порядку визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії серії АПР18 №27053608.05.2021 року о 09 годин 15 хвилин, в м. Одесі по вул. Тераспольське шосе,71 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Богдан А-092Н2, д.н.з. НОМЕР_1 , який використовувався для надання послуг з перевезення пасажирів на міському маршруті №201, перевозив пасажирів в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння на 12 осіб, чим порушив вимоги постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року та цього ж дня відносно нього був складений протокол серії АПР18 №270536 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП.
При розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_1 вину в скоєному адміністративному правопорушенні визнав.
Диспозиція ст. 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена диспозицією ст.44-3 КУпАП.
09.12.2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №1236 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ч.2 п.8 вищезазначеної постанови передбачено, що на території України на період дії карантину забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньо-обласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.
Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, оскільки він є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд дав вірну оцінку.
Так, відповідальність за статтею 44-3КУпАП настає у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", інших актів законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" карантин встановлюється та скасовується Кабінетом Міністрів України.
Підпунктом 8 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 09 грудня 2020 року N 1236 з 24 лютого 2021 року на території України встановлюється жовтий рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.
Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи та пояснень самого ОСОБА_1 , він перевозив пасажирів в кількості, що вдвічі перевищила допустимі норми, передбачені технічною характеристикою транспортного засобу.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 як водій маршрутного таксі не є суб`єктом, який несе адміністративну відповідальність за порушення карантинних обмежень щодо кількості людей, які можуть знаходитись в маршрутному транспорті не можуть бути підставою для закриття провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки, саме водій маршрутного таксі, враховуючи обмеження, які були прийняті Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 N 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" повинен контролювати кількість пасажирів, які знаходяться в його транспортному засобі.
Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 не вжив всіх необхідних заходів щодо обмеження кількості пасажирів в маршрутному транспортному засобі.
Відповідно до п. 1, ч. 1 статті 34 КУпАП обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, визначається - щире розкаяння винного. Також згідно ч. 2 статті 34 КУпАП орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.
Разом з тим, згідно зі ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Стаття 23 КУпАП закріплює мету адміністративного стягнення. Так, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 24 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення:
1) попередження; 2) штраф; 2-1) штрафні бали; 3) оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; 4) конфіскація: предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення; 5) позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; 5-1) громадські роботи; 6) виправні роботи; 6-1) суспільно корисні роботи; 7) адміністративний арешт; 8) арешт з утриманням на гауптвахті.
Законами України може бути встановлено й інші, крім зазначених у цій статті, види адміністративних стягнень.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувася, ступінь вини, та її майновий стан, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, апеляційний суд приходить до висновку, що на підставі ст. 22 КУпАП ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
На переконання суду апеляційної інстанції, застосування такого заходу як усне зауваження буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети – виховного впливу та запобіганню вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.
Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова суду першої інстанції– скасуванню із закриттям провадження у справі за ст. 44-3 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 14.07.2021 року – скасувати.
ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП звільнити та обмежитись усним зауваженням.
Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм в ТОВ «Авторух», який відповідно протоколу зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП, у зв`язку із звільненням від відповідальності та оголошенням усного зауваження - закрити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                                 О.В. Князюк