КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                  
Справа № 753/10685/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8769/2021
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
08 вересня 2021 року                                                                                                   м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                 
                                   судді-доповідача      Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Музичко С.Г., Олійника В.І.,                                                                                                                                                                      
                                         при секретарі      Кузьмич Р.Р.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Мілоцький Олег Леонідович, ОСОБА_3 , про визнання недійсними протоколу проведення прилюдних торгів та акту про реалізацію нерухомого майна з електронних торгів, визнання свідоцтва про право власності недійсним,
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року, постановлену під головуванням судді Колесника О.М.,-    
 
  встановив:
 
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.
Просив: визнати недійсними протокол № 420238 проведення прилюдних торгів з реалізації квартири АДРЕСА_1 від 19 липня 2019 року; визнати недійсним акт про реалізацію нерухомого майна з електронних торгів, складений приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мілоцьким О.Л. 29 липня 2019 року щодо продажу квартири АДРЕСА_1 ; визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Могильницькою О.А. 29 липня 2019 року на ім`я ОСОБА_2 , та внести запис про відповідні зміни до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
17 грудня 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , а саме: на квартиру на 23 поверсі, загальною площею 199,3 кв.м., житловою площею 127,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
У зв`язку із тим, що ОСОБА_2 з лютого 2020 року намагається відчужити спірну квартиру третім особам, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав позивача та утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
Заявник вказує, що за інформацією Інтернет ресурсу, спірна квартира виставлена на продаж.
Крім того, заявником зазначено про відсутність необхідності зустрічного забезпечення, оскільки накладення арешту на майно не спричинить шкоду ОСОБА_2 та третім особам.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року заяву задоволено.
Накладено арешт та заборону відчуження на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , а саме: квартиру на 23 поверсі, загальною площею 199,3 кв.м., житловою площею 127,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне встановлення обставин, які мають значення для справи.
У судовому засіданні представник ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав.
ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення шляхом накладення арешту на квартиру та заборони відчуження може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, судом першої інстанції зазначено, що дії відповідача щодо відчуження квартири, підтверджується наданими позивачем скріншотами об`яв ріелторів про продаж саме спірної квартири.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. 
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
З матеріалів справи вбачається, що предметом даного спору є зокрема визнання недійсним акту про реалізацію нерухомого майна (кв. АДРЕСА_1 ) з електронних торгів та визнання недійсним свідоцтва про право власності на кв. АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_2 . 
Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначив, що у разі не накладення арешту на квартиру відповідач може вчинити дії, пов`язані з реалізацією майна. Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав позивача та утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
У поданій заяві про забезпечення позову чітко вказано вид забезпечення позову, зазначено усю необхідну інформацію про предмет забезпечення.
Заява містять достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.
Таким чином, забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, є співмірним із заявленими позовними вимогами.
Так, у разі відчуження відповідачем спірного об`єкту нерухомого майна, будуть порушені права позивача на ефективний захист. 
Будь-яких доказів, що у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову, будуть порушені права відповідача або інших осіб, суду апеляційної інстанції не представлено.
Доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами відсутній спір, колегія суддів не приймає, оскільки ОСОБА_1 подано відповідний позов, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 . 
Між сторонами дійсно існує спір щодо права власності на квартиру, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. 
Забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру є співмірним із позовними вимогами про визнання недійсним свідоцтва про право власності на кв. АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_2 . 
Доводи апеляційної скарги про те, що дії приватного виконавця законні, а вимоги позивача ґрунтуються виключно на оскарженні дій приватного виконавця та не містять посилань на порушення правил проведення електронних торгів, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначені обставини при розгляді заяви про забезпечення позову судом не встановлюються, а вирішуються при розгляді справи по суті.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що у ОСОБА_1 відсутнє майно та кошти, за рахунок яких ОСОБА_2 буде мати можливість відшкодувати збитки заподіяні забезпеченням позову, колегія суддів не приймає, оскільки скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що застосованими заходами забезпечення позову будуть завдані збитки.  
Інші доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду, колегія суддів відхиляє, оскільки судом при розгляді заяви про забезпечення позову враховані вимоги закону та відповідні роз`яснення Пленуму Верховного Суду України.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 11 січня 2021 року постановлена з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для їх скасування за доводами апеляційної скарги немає. 
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-            
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2021 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови виготовлено 09 вересня 2021 року.

 
Суддя-доповідач                                                                                                Є.В. Болотов 

 
 
Судді:                                                                                                                  С.Г. Музичко

 
 
                                                                                                                                                                                           В.І. Олійник