П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/9752/20 
Головуючий у 1-й інстанції:  Горовенко А.В.
          Суддя-доповідач:  Сапальова Т.В. 

30 липня 2021 року
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Капустинського М.М.  Смілянця Е. С. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Військової частини НОМЕР_1  на  рішення   Житомирського окружного адміністративного суду  від  09 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про  визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо складання довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, від 24.12.2019 №6103 не за встановленою формою та з невідповідністю вказаного в цій довідці переліку речового майна Нормі № 1 забезпечення предметами бойового обмундирування та екіпірування військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (бойовий єдиний комплект (БСК))*, затвердженій Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232, та з невідповідністю визначеного залишку невиданого майна обліковим даним картки обліку матеріальних засобів особистого користування №342; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 скласти нову довідку про вартість речового майна, що належить до видачі, за формою згідно з додатком до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178, із зазначенням в цій довідці переліку залишку неотриманого речового майна, передбаченого Нормою №1 забезпечення предметами бойового обмундирування та екіпірування військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (бойовий єдиний комплект (БСК))*, затвердженою Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232, з урахуванням фактично виданого речового майна згідно з обліковими даними картки обліку матеріальних засобів особистого користування №342, за період з 24.03.2014 по 20.01.2020.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року позов задоволено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що довідка про вартість речового майна, що належало видачі, від 24.12.2019 року №6103 складена відповідно до Наказу Міністерства оборони України №306 від 10.06.2019 року «Про внесення змін до наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 року №232». Крім того, апелянт стверджує, що під час проходження військової служби позивач належним чином забезпечувався речовим майном, що підтверджується наявними в матеріалах справи роздавальними відомостями та не відповідає даним, вказаним ОСОБА_1 в позовній заяві.
Відзив позивача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України.
Відповідно до записів у військовому квитку серії НОМЕР_2 від 08.01.2020 ОСОБА_1 з 24.03.2014 по 03.03.2015 проходив військову службу, як військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, а з 03.03.2015 по 21.01.2020 як військовослужбовець за контрактом строком до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію (а.с.14-15).
На підставі наказу командира 26 артилерійської бригади оперативного командування "Північ" (по особовому складу) від 28.12.2019 №133-РС старшого солдата    ОСОБА_1 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.01.2020 №15 звільнено з військової служби за підпунктом "й" (як військовослужбовця, який уклав контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужив не менше 24 місяців військової служби за контрактом) пункту 2 частини 5  статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", виключено зі списків особового складу частини з 21.01.2020 (а.с.12-13).
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.01.2020 №15 відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 та у зв`язку із звільненням з лав Збройних Сил України вказано виплатити ОСОБА_1  грошову компенсацію за неотримане речове майно у сумі 1981,12 грн (а.с.12-13).
На підставі вказаного наказу Військова частина НОМЕР_1 сформувала та видала довідку №294 про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 за вих.№6103 від 24.12.2019, у якій  загальна вартість речового майна, що належать до виплати встановлена у розмірі 1981,12 грн (а.с.17).
У відповідь на звернення ОСОБА_1 відповідач листом від 31.03.2020 №2235 повідомив позивача про те, що йому було нараховано компенсацію за неотримане речове майно пропорційно часу, який минув з настанням права на  отримане речове майно, що  не було отримане під час проходження служби у сумі  1981,12 грн, згідно з Нормою №1 наказу №232 від 29.04.2016 "Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України". Крім того, зазначено, що військовослужбовці військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, а також військовослужбовці, які підписали короткострокові контракти або до закінчення особливого періоду, згідно з Нормою №4 речовим майном (повсякденна форма одягу) не забезпечуються, за винятком військовослужбовців Збройних Сил України, які проходять службу в апараті Міністерства оборони України, Генеральному штабі Збройних Сил України, органах військового управління Збройних Сил України, командуваннях видів Збройних Сил України, саме тому в наданій довідці відсутній розрахунок компенсації за повсякденну форму одягу (а.с.16).
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу при звільненні компенсації за неотримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати звільнення зі служби, є протиправними. 
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з ч.1 ст.9-1 Закону №2011-ХІІ речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 2 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 (далі - Порядок №178), виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.
Згідно з п. 3 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
П. 5 Порядку №178  передбачено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Згідно з п. 2 Розділу І Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232 (далі - Інструкція №232) основним завданням речового забезпечення є задоволення потреб військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили) в обмундируванні, взутті, натільній і теплій білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, спеціальному одязі, спеціальному одязі та спорядженні для виконання спеціальних завдань, предметах індивідуального захисту, тканинах, нагрудних та нарукавних знаках і знаках розрізнення, санітарно-господарському майні, спортивному інвентарі та лазне-пральному обслуговуванні, що сприяють успішному веденню військами (силами) бойових дій та виконанню інших завдань, як у мирний час, так і в особливий період.
Відповідно до п.3 Розділу І Інструкції №232 речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил включає:
1) забезпечення: обмундируванням, взуттям, натільною і теплою білизною, теплими і постільними речами, спорядженням, спеціальним одягом, засобами індивідуального захисту (окуляри-маска захисні балістичні, окуляри захисні балістичні, шоломи бойові балістичні та бронежилети модульні), спеціальним одягом та спорядженням для виконання спеціальних завдань, нагрудними знаками, знаками розрізнення і фурнітурою, ідентифікаційними жетонами, санітарно-господарським, спортивним та гірським спортивним майном, наметами, брезентами, м`якими контейнерами, декоративними тканинами і килимовими виробами; матеріалами для пошиття, ремонту та хімічного чищення речового майна (крім розчинників). Забезпечення розчинниками для хімічного чищення речового майна здійснюється за окремими нормами Центральним управлінням забезпечення пально-мастильними матеріалами Збройних Сил України Тилу Збройних Сил України (далі - ЦУЗПММ); папером, друкарськими машинками, бланками та книгами обліку і звітності по речовій службі, а також іншими бланками та книгами; духовими та ударними музичними інструментами для штатних військових оркестрів; бойовими прапорами; технічними засобами речової служби, а також обладнанням, інструментом, запасними частинами та інвентарним майном для речових ремонтних майстерень і лазне-пральних підприємств;
2) створення та утримання запасів речового майна;
3) лазне-пральне обслуговування військовослужбовців військових частин і забезпечення мийними засобами;
4) організацію та проведення ремонту речового майна, технічних засобів речової служби, хімічного чищення обмундирування та спеціального одягу;
5) фінансове планування та фінансування, складання та подання встановленої звітності за статтями кошторису (кодами економічної класифікації) Міністерства оборони України (далі - Міністерство оборони) на речове забезпечення;
6) організацію та ведення обліку і звітності з речової служби;
7) організацію контролю за витратами матеріальних засобів і бюджетних асигнувань, передбачених на речове забезпечення.
П.8 Розділу І Інструкції №232 передбачено, що військовослужбовцям речове майно особистого користування та інвентарне майно видається за встановленими нормами і порядком, визначеними цією Інструкцією.
Нормами забезпечення речовим майном військовослужбовців визначаються кількість предметів, що видаються на одного військовослужбовця у військових частинах або на одне ліжко в лікувальних закладах, а також на одиницю бойової техніки, місця несення варти (служби), підрозділ, установу, та строки їх носіння (експлуатації).
Відповідно до п.9 Розділу І Інструкції №232 строк носіння або експлуатації предметів речового майна - час, установлений нормами забезпечення речовим майном військовослужбовців, протягом якого предмет повинен носитися або перебувати в експлуатації.
Строки носіння або експлуатації предметів речового майна особистого користування, що видається офіцерам, прапорщикам, мічманам та військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, обчислюються з дня виникнення в них права на його отримання. Речове майно особистого користування, видане зазначеним особам, обліковується за місяцем виникнення права на отримання цього майна.
Згідно з п.10 Розділу І  Інструкції №232 строки носіння предметів речового майна офіцерами, прапорщиками, мічманами та військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом, установлюються нормами забезпечення речовим майном залежно від групи такого забезпечення (перша чи друга), до якої віднесено військову частину.
П. 11. Розділу І Інструкції №232 передбачено, що номенклатура речового майна та строки його носіння залежать від категорії військовослужбовців (1 - 4), які отримують це майно за відповідними нормами забезпечення: категорія 5: військовозобов`язані, мобілізовані під час особливого періоду, особи, які підписали короткостроковий контракт під час особливого періоду, та особи, які підписали контракт до завершення особливого періоду; усі військовослужбовці Збройних Сил України у разі запровадження правового режиму воєнного стану на всій території держави. У разі якщо під час дії особливого періоду зазначена категорія осіб проходить службу в органах військового управління (Міністерства оборони, Генерального штабу Збройних Сил, командувань видів (родів) Збройних Сил, повітряних командувань, ДШВ, ССО, військових навчальних закладів, військових підрозділів цивільних закладів вищої освіти, лікувальних закладів, крім тих, які організаційно входять до складу з`єднань, санаторно-курортних закладів, військових прокуратур, військових комісаріатів, військових представництв), які відряджені до органів виконавчої влади, науково-дослідних закладів та установ, забезпечується відповідно як категорія 2.
З урахуванням вищенаведеного ОСОБА_1 підлягав забезпеченню речовим майном для категорії 5.
Відповідно до п.4 Розділу ІІІ Інструкції №232 військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.
Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 “Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно”.
Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.
Перелік предметів із визначенням заготівельної вартості на початку кожного року ДДЗ та ПМР надає до ЦУРЗ.
ЦУРЗ відповідно до наданих цін ДДЗ та ПМР складає довідник цін, який доводиться до військових частин і установ для проведення розрахунків виплати грошової компенсації.
Особам офіцерського, сержантського, старшинського та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, нарахування заборгованості здійснюється: під час звільнення в запас або у відставку військовослужбовців, які були прийняті на військову службу за контрактом із запасу, нараховується заборгованість за наявності календарної вислуги більше ніж 5 років, пропорційно часу, який минув з настання права на отримання речового майна, що не було отримане під час проходження служби в повному обсязі.
Норма № 1 забезпечення предметами бойового обмундирування та екіпірування військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (бойовий єдиний комплект (БЄК))* затверджена Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232 (далі – Норма №1).
Відповідно до Примітки 1 до Норми №1 військовослужбовці військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період забезпечуються зазначеними предметами на період проходження служби.
З матеріалів справи встановлено, що разом з відзивом на позовну заяву відповідач подав ціни на предмети речового майна, які належать до видачі згідно з нормами забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та ВМС станом на 01.02.2019 (а.с.64).
Судом встановлено, що ціни на предмети речового майна, вказані в довідці від 24.12.2019 №6103 (а.с.17) відповідно до цін станом на 01.02.2019 (а.с.64).
Відповідно до наявних в матеріалах справи роздавальних відомостей та довідки від 24.12.2019 №6103 кількість та види речового майна вказані в оскаржуваній довідці відповідно до Норми №1 та з урахуванням строків носіння та експлуатації предметів, передбачених Нормою №1.
При цьому в позовній заяві позивач не наводить види та кількість речового майна, яке, на його думку, не було враховано відповідачем під час видачі оскаржуваної довідки, тому колегія суддів вважає доводи ОСОБА_1 в цій частині є необґрунтованими.
Згідно з матеріалами справи довідка від 24.12.2019 №6103 містить всі графи, передбачені Порядком №178, однак вказана довідка додатково містить графи щодо терміну носіння, дати виникнення права на отримання предметів речмайна, кількість предметів, кількість місяців з дати настання права на отримання предметів речмайна до виключення зі списків особового складу, та суми.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що вказані графи  в довідці містяться, оскільки відповідно до положень п.4 Розділу ІІІ Інструкції №232 та Примітки 1 до Норми №1 вартість предметів речового майна була обчислена пропорційно часу, який минув з настання права на отримання речового майна, що не було отримане під час проходження служби в повному обсязі.
Так, згідно з рядком №4 довідки від 24.12.2019 №6103 термін носіння шапки-фески (шапки підшоломника) складає 12 місяців, вартість – 44,99 грн. Оскільки з моменту набуття права на отримання нового предмета речмайна (серпень 2019) до моменту звільнення (січень 2020) минуло 4 місяці, сума компенсації вартості такого предмету з урахуванням принципу пропорційності визначена в розмірі 15,00 грн.
Аналогічним чином визначено вартість інших предметів неотриманого ОСОБА_1 речового майна.
Оцінюючи правомірність таких розрахунків, колегія суддів враховує, що Закон №2011-ХІІ визначає, що грошове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України, тобто згідно з Нормою №1 та  Порядком №178.
Порядок №178 не містить правил обчислення розміру компенсації за неотримане речове майно.
Разом з тим, оскільки Примітка 1 до Норми №1 містить застереження про те, що військовослужбовці забезпечуються  предметами речмайна на період проходження служби, то п.4 Розділу ІІІ Інструкції №232 в частині пропорційного обчислення заборгованості за речове майно відповідає положенням Норми №1.
З урахуванням вищенаведеного висновки суду першої інстанції про те, що положення Інструкції №232 суперечать Порядку №178 та призводять до звуження права позивача на отримання компенсації за неотримане речове майно є необґрунтованими.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час складання довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, від 24.12.2019 №6103 відповідач діяв на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.
Таким чином, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.
Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову.
Відповідно до  статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити  повністю.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії скасувати.
В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Капустинський М.М.    Смілянець Е. С.