ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2021 р.                                Справа № 911/66/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Демидової А.М.
суддів:            Корсака В.А. 
          Ходаківської І.П. 
 
за участю секретаря судового засідання: Ващенка В.А.
за участю представників сторін:
від позивача: Верхацький І.В.
від відповідача: Мазуренко Т.С.       
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на рішення Господарського суду Київської області від 03.06.2021 (повний текст рішення виготовлений та підписаний 02.07.2021) (суддя Янюк О.С.)
у справі № 911/66/21 Господарського суду Київської області
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія"
про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.
1. Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"  (далі - НАК "Нафтогаз України", позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія" (далі - КП "Броваритепловодоенергія", відповідач) про стягнення боргу у загальній сумі 3 124 952,57 грн, у тому числі: основний борг у сумі 1 349 943,38 грн, пеня у сумі 1 364 534,77 грн, три проценти річних у сумі 214 490,72 грн, інфляційні втрати у сумі 195 983,70 грн.
2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, НАК "Нафтогаз України" зазначила, що відповідач здійснював оплату за природний газ, переданий йому позивачем за договором № 2459/18-КП-17 постачання природного газу від 01.10.2018, несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений вказаним договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги п. 6.1 цього договору. Таким чином, сума простроченого та несплаченого основного боргу відповідача перед позивачем за вказаним договором склала                               1 349 943,38 грн, яка заявлена до стягнення.  
3. Крім суми основного боргу, у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання з оплати поставленого природного газу позивачем нараховано та заявлено до стягнення 1 364 534,77 грн пені відповідно до п. 8.2 договору              № 2459/18-КП-17 постачання природного газу від 01.10.2018, а також                   214 490,72 грн трьох процентів річних та 195 983,70 грн інфляційних втрат на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
4. Рішенням Господарського суду Київської області від 03.06.2021 у справі            № 911/66/21 (суддя Янюк О.С.) провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 1 349 943,38 грн закрито; позов НАК "Нафтогаз України" задоволено частково. Стягнуто з КП "Броваритепловодоенергія" на користь позивача 136 453,48 грн пені, 21 449,07 грн 3% річних, 195 983,70 грн інфляційних втрат, 26 625,14 грн судового збору; в іншій частині позову відмовлено.
5. При ухваленні зазначеного рішення місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач у період з лютого 2020 року по вересень 2020 року частково оплатив вартість поставленого газу на суму 8 220 103,02 грн, що свідчить про порушення КП "Броваритепловодоенергія" строку, погодженого у п. 5.1 договору № 2459/18-КП-17 постачання природного газу від 01.10.2018. Таким чином, залишок неоплаченого природного газу становив 1 349 943,38 грн.
6. Разом з тим, встановивши, що відповідач сплатив наявну у нього заборгованість у розмірі 1 349 943,38 грн після 24.12.2020 (після звернення позивача до суду з позовом), суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідний предмет спору (вимога НАК "Нафтогаз України" про стягнення з КП "Броваритепловодоенергія" основного боргу) припинив своє існування в процесі розгляду даної справи.
7. У зв`язку з цим, місцевий господарський суд закрив провадження у даній справі в частині стягнення з відповідача основного боргу на підставі п. 2 ч. 1         ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
8. У той же час, з огляду на факт несвоєчасної оплати відповідачем поставленого природного газу, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав у НАК "Нафтогаз України" вимагати сплати відповідачем пені. При цьому, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у розмірі             1 364 534,77 грн, суд визнав його правильним та обґрунтованим.
9. Також, з урахуванням встановлених обставин справи, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 214 490,72 грн, місцевий господарський суд визнав його правильним та обґрунтованим.
10. Водночас, з урахуванням заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру, зокрема, пені та 3% річних на 99%, з огляду на фінансовий стан відповідача, причини неналежного виконання умов договору в частині своєчасної оплати за поставлений позивачем природний газ, ступінь загального виконання зобов`язання, з метою дотримання принципу збалансованості інтересів сторін у даній справі, суд першої інстанції, на підставі ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та ч. 3 ст. 551 ЦК України, дійшов висновку про зменшення розміру пені і 3% річних на 90% та стягнення з відповідача на користь позивача 136 453,48 грн пені та 21 449,07 грн 3% річних.
11. У свою чергу, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, місцевий господарський суд визнав його правильним та обґрунтованим. 
12. При цьому, відхиляючи клопотання відповідача про зменшення розміру нарахованих позивачем інфляційних втрат, суд першої інстанції вказав, що ані ЦК України, ані іншими нормативно-правовими актами не передбачено право суду зменшувати відповідні нарахування.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
13. Не погоджуючись частково із вказаним рішенням, НАК "Нафтогаз України" звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 03.06.2021 у справі № 911/66/21 в частині відмови у стягненні пені на суму 1 228 081,29 грн та 3% річних на суму 193 041,65 грн та прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги НАК "Нафтогаз України" задовольнити, а саме стягнути з відповідача на користь позивача пеню у сумі          1 228 081,29 грн та 3% річних у сумі 193 041,65 грн.
14. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині прийняте з порушенням норм матеріального права, зокрема, ст. 233 ГК України, ст.ст. 549-552, 599, 625 ЦК України, та процесуального права, зокрема, ст.ст. 73, 74 ГПК України, без дослідження усіх істотних обставин справи.
15. Так, на думку скаржника, виключні та достатні підстави для зменшення пені, яка підлягає стягненню з відповідача, відсутні, а отже, судом першої інстанції було незаконно зменшено пеню на 90%.
16. При цьому, позивач зазначає, що в оскаржуваному рішенні в частині зменшення пені місцевий господарський суд не врахував жодного аргументу, доводу чи доказу позивача, не зазначив мотиви такого неврахування, чим порушив вимоги ГПК України. Суд першої інстанції не мав права застосовувати до спірних правовідносин ст. 233 ЦК України, не з`ясувавши всіх обставин, з`ясування яких передбачене згаданою нормою.  
17. Скаржник вважає, що під час розгляду справи не було враховано інтереси позивача, не з`ясовано, чи були заподіяні позивачу збитки неналежним виконанням зобов`язання, а також не було оцінено розмір таких збитків.
18. На думку позивача, нараховані штрафні санкції не є надмірно великими у порівнянні з невиконаним зобов`язанням за договором постачання природного газу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
19. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2021 справу № 911/66/21 передано колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий, Владимиренко С.В., Ходаківська І.П.
20. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою НАК "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Київської області від 03.06.2021 у справі № 911/66/21; розгляд апеляційної скарги призначено на 07.09.2021 о 10 год. 30 хв.; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 16.08.2021.
Позиції учасників справи.
21. КП "Броваритепловодоенергія" у визначений судом строк відзиву на апеляційну скаргу не подало, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не є перешкодою для апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суду.
Явка представників сторін.
22. У судове засідання, призначене на 07.09.2021, з`явилися представники позивача (скаржника) та відповідача.
23. Представник позивача (скаржника) у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги НАК "Нафтогаз України" підтримав та просив суд її задовольнити.
24. Представник відповідача проти апеляційної скарги НАК "Нафтогаз України" заперечував і просив суд залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.  
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
25. Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", яке згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 226 "Деякі питання акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" перейменовано в Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Постачальник), та КП "Броваритепловодоенергія" (Споживач) укладений договір № 2459/18-КП-17 постачання природного газу від 01.10.2018 (далі - Договір).
26. За умовами Договору (з урахуванням додаткових угод до нього від 29.10.2018 № 2, від 01.11.2018 № 3, від 26.11.2018 № 4, від 20.03.2019 № 4/1, від 29.03.2019 № 5, від 23.04.2019 № 6) Постачальник зобов`язався поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього Договору (п. 1.1 Договору).
27. Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями (п. 1.2 Договору).
28. За цим Договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений                        ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України (п. 1.3 Договору).
29. Постачальник передає Споживачу в період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно) замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу, а саме:
жовтень 2018 року - 70,645 тис. куб. метрів;
листопад 2018 року - 339,211 тис. куб. метрів;
грудень 2018 року - 260,2 тис. куб. метрів;
січень 2019 року - 303,2 тис. куб. метрів;
лютий 2019 року - 237,0 тис. куб. метрів;
березень 2019 року - 204,0 тис. куб. метрів;
квітень 2019 року - 65,0 тис. куб. метрів (п. 2.1 Договору).
30. Приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.8 Договору).
31. Споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за розрахунковий період свідчить про повне виконання Постачальником своїх зобов`язань за цим Договором в частині постачання природного газу у відповідному розрахунковому періоді (п. 3.11).
32. Ціна за 1000 куб.м газу становить 6 235,51 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього разом з податком на додану вартість -         7 482,61 грн (сім тисяч чотириста вісімдесят дві гривні 61 коп.) (п. 4.2 Договору).
33. Оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду.
Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу (п. 5.1 Договору).
34. Відповідно до п. 5.3 Договору оплата за природний газ здійснюється таким чином:
1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений Постачальником Споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на Споживача поширюються вимоги підпункту 2) пункту 11 Положення (Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 № 867) в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання;
2) в будь-якому випадку, Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розраховуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього Договору;
3) з поточного рахунка Споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним використання Постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений Постачальником Споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на Споживача не поширюються вимоги підпункту 2) пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання; кошти, які надійшли від Споживача на рахунок із спеціальним режимом використання, відкритий в установі уповноважених банків, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором;
4) шляхом зарахування Постачальником коштів, що надійшли від Споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим Договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості за наявності заборгованості у Споживача за цим Договором; кошти, які надійшли від Споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором;
5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється Споживачем на поточний рахунок Постачальника.
35. Споживач зобов`язаний прийняти газ в кількості, зазначеній в п. 2.1 даного Договору, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим Договором (пп. 6 п. 6.2 Договору).
36. Позивач на виконання умов Договору у жовтні 2018 року - квітні 2019 року поставив відповідачеві природний газ, а відповідач прийняв вказаний природний газ на загальну суму 9 570 046,40 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, підписаними сторонами без зауважень та скріпленими їх печатками: від 31.10.2018 на суму 670 324,97 грн; від 30.11.2018 на суму 1 228 966,64 грн; від 31.12.2018 на суму 1 716 877,84 грн; від 31.01.2019 на суму 2 346 143,06 грн; від 28.02.2019 на суму 1 711 153,64 грн; від 31.03.2019 на суму 1 420 514,03 грн; від 30.04.2019 на суму 476 066,22 грн (т. 1, а.с. 48-54).
37. Станом на день звернення до суду з позовом у даній справі (24.12.2020) природний газ, отриманий відповідачем за вищенаведеними актами приймання передачі природного газу, було оплачено останнім частково - на загальну суму 8 220 103,02 грн, тобто залишок неоплаченого природного газу становив                 1 349 943,38 грн. Після звернення позивача з позовом до суду відповідачем у період з 24.12.2020 по 01.02.2021 здійснено оплату поставленого позивачем природного газу на загальну суму 1 349 943,38 грн. Зазначене підтверджується  наданими сторонами до матеріалів справи банківськими виписками (т. 1, а.с. 88-249; т. 2, а.с. 1-250; т. 3, а.с. 1-251; т. 4, а.с. 1-251; т. 5, а.с. 1-131, 205-217) і не заперечується учасниками справи. Крім того, з п. 5.2 мотивувальної частини оскаржуваного рішення суду вбачається, що обставину погашення відповідачем після звернення позивача з позовом до суду заборгованості за Договором у розмірі 1 349 943,38 грн підтверджено позивачем під час судового засідання. 
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
38. За змістом ст.ст. 11, 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов`язання виникає, зокрема, з договорів.
39. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
40. У ч. 1 ст. 193 ГК України зазначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
41. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
42. За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання глави 54 ЦК України.
43. Згідно з ч.ч. 1, 2, 6 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.
44. Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
45. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.  Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.  У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.
46. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
47. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
48. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
49. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
50. Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
51. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).          
52. Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
53. Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Договором з поставки природного газу, поставивши відповідачу у період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року природний газ на загальну суму                     9 570 046,40 грн.
54. З огляду на положення п. 5.1 Договору, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про те, що відповідач зобов`язаний був оплатити товар таким чином: за поставлений газ у жовтні 2018 року - до 25.11.2018; за поставлений газ у листопаді 2018 року - до 25.12.2018; за поставлений газ у грудні 2018 року - до 25.01.2019; за поставлений газ у січні 2019 року - до 25.02.2019; за поставлений газ у лютому 2019 року - до 25.03.2019; за поставлений газ у березні 2019 року до - 25.04.2019; за поставлений газ у квітні 2019 року - до 25.05.2019.
55. Проте, як встановлено судом першої інстанції і не заперечується сторонами, відповідач зобов`язання щодо своєчасної оплати поставленого за Договором природного газу належним чином не виконував, оплативши  вартість природного газу на суму 8 220 103,02 грн, у зв`язку з чим залишок неоплаченого природного газу на момент подачі позову у даній справі до суду становив 1 349 943,38 грн; після звернення позивача до суду з позовом відповідачем погашено наявну у нього заборгованість за Договором у розмірі 1 349 943,38 грн.  
56. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
57. Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі. 
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 907/551/17.
58. Встановивши, що відповідач сплатив наявну у нього заборгованість у розмірі 1 349 943,38 грн після 24.12.2020 (після звернення позивача з позовом до суду), місцевий господарський суд дійшов висновку, що відповідний предмет спору (вимога НАК "Нафтогаз України" про стягнення з                                          КП "Броваритепловодоенергія" основного боргу) припинив своє існування в процесі розгляду справи.
59. З урахуванням викладеного, господарський суд першої інстанції закрив провадження у даній справі в частині стягнення з відповідача основного боргу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.
60. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання з оплати природного газу позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 1 364 534,77 грн, три проценти річних у розмірі 214 490,72 грн та інфляційні втрати у розмірі 195 983,70 грн.
61. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
62. Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат у розмірі 195 983,70 грн, місцевий господарський суд визнав його правильним та обґрунтованим.
63. Водночас, господарським судом першої інстанції відхилено клопотання  відповідача про зменшення розміру розрахованих позивачем інфляційних втрат на 99%, оскільки ані ЦК України, ані іншими нормативно-правовими актами не передбачено право суду зменшувати відповідні нарахування, які виступають способом захисту майнового права та інтересу, який, у свою чергу, полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів.
64. У силу приписів ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
65. Таким чином, оскаржуване рішення переглядається в межах доводів, наведених в апеляційні скарзі.
66. Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення основного боргу та інфляційних втрат не оскаржується, а відтак, відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку не переглядається.
67. При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо прийняття господарським судом першої інстанції рішення в частині позовних вимог про стягнення основного боргу та інфляційних втрат.
68. Щодо позовних вимог про стягнення пені та трьох процентів річних, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
69. У зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язання з оплати поставленого природного газу позивачем на підставі п. 7.2 Договору нараховано та заявлено до стягнення 1 364 534,77 грн пені.
70. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання  може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
71. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
72. Як визначено ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
73. Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
74. За умовами п. 7.2 Договору у разі прострочення Споживачем оплати згідно з пунктами 5.1, 5.6 цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.
75. З урахуванням вищевикладеного, встановивши, що відповідач припустився прострочення виконання зобов`язання з оплати поставленого природного газу, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивача підстав вимагати сплати відповідачем пені. 
76. Перевіривши розрахунок пені, заявленої до стягнення, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що він є  правильним та обґрунтованим.
77. Також, з урахуванням положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, здійснивши перевірку розрахунку заявлених до стягнення 3% річних, суд апеляційної інстанції вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про правильність та обґрунтованість такого розрахунку.
78. Разом з тим, у відзиві на позовну заяву відповідач просив суд зменшити розмір розрахованих позивачем пені та трьох процентів річних на 99%.
79. З приводу зазначеного клопотання колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
80. Загальними засадами цивільного законодавства, згідно зі статтею 3 ЦК України, є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу, свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.
81. Неустойка, виходячи з приписів ст.ст. 546, 549 ЦК України та ст. 230 ГК України, має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.
Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.04.2021 у справі № 910/19925/17.
82. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
83. Згідно зі ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
84. Так, аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 914/2202/18.
85. Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.
Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 27.02.2019 у справі № 910/9765/18.
86. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.
Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 918/289/19.
87. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.
Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26.05.2020 у справі № 918/289/19.
88. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для покупця і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Таку правову позицію викладено в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.
89. Таким чином, зменшення (за клопотанням сторони) розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з приписами ст. 74 ГПК України,  ст. 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.
90. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.
Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.
Відповідно до частини першої статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
91. Як вбачається з відзиву на позовну заяву, в обґрунтування клопотання про зменшення розміру розрахованих позивачем пені та трьох процентів річних відповідач послався, зокрема, на скрутне фінансове становище, в якому він перебуває.
92. Так, відповідач зазначив, що КП "Броваритепловодоенергія" було створено Броварською міською радою Київської області з метою забезпечення надійного та якісного надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної, гарячої води і водовідведення в місті Бровари. Поряд з виконанням зобов`язань з оплати використаного природного газу та послуг з його транспортування та розподілу, відповідач, враховуючи вимоги чинного законодавства, у тому числі Ліцензійних умов, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22.03.2017 № 308, зобов`язаний утримувати джерела теплової енергії, технологічне обладнання та устаткування, теплові мережі; забезпечувати надійну роботу джерел теплової енергії, устаткування, теплових мереж, проведення планово-попереджувальних ремонтних робіт, надійність постачання та безаварійність експлуатації індивідуальних теплових пунктів, що, у свою чергу, передбачає певні значні витрати. Також, підприємство повинне дотримуватися вимог податкового законодавства щодо сплати податків та обов`язкових платежів до державного та місцевого бюджетів, забезпечити своєчасну виплату заробітної плати трудовому колективу. При цьому, відповідач не може керуватися загальними принципами здійснення господарської діяльності на власний розсуд за наявності покладених на нього зобов`язань з безперебійного та безпечного забезпечення споживачів тепловою енергією, оскільки повинен діяти виключно в межах норм чинного законодавства, що регулює енергетичну галузь. 
93. Як вказав відповідач, у зв`язку зі збільшенням цін на природний газ він постійно звертається до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, із заявами про встановлення або коригування тарифів у зв`язку із підняттям цін на природний газ. Така ситуація на ринку України є постійним та відомим явищем і проблемою всіх теплопостачальних підприємств - економічно необґрунтований тариф на теплову енергію, який встановлюється пізніше (у зв`язку із порядком подання, затвердження та оприлюднення, встановлених діючим законодавством), аніж збільшена ціна на природний газ, електроенергію та інші необхідні складові для здійснення статутної діяльності, статутних завдань відповідача.
94. За доводами КП "Броваритепловодоенергія", фінансова стійкість підприємства є дуже низькою, що створює передумови для його кризового становища, яке підтверджується фінансовими звітами (баланс, звіт про фінансові результати). Так, згідно з показниками балансу сума непокритих збитків станом на 31 березня 2020 року становить 110 071 тис. грн. Дебіторська заборгованість споживачів за теплопостачання становить близько                            53 017,40 тис. грн.; невідшкодована державою різниця в тарифах станом на 01.11.2020 складає 174 786,10 грн, що підтверджується листом Департаменту економіки систем життєзабезпечення Міністерства розвитку громад та територій України від 11.01.2021 № 8/10.1/89-21 (вх. № 224 від 27.01.2021). Відповідач не мав і не має грошових ресурсів щодо належного виконання зобов`язань з оплати і вартості природного газу, і вартості послуг з його трансформування та розподілу у зв`язку із різницею в тарифі. 
95. На підтвердження збитковості підприємства, відповідачем надано суду також копії балансів (звітів про фінансовий стан) на 31.12.2017, на 31.12.2018, на 31.12.2019 та на 30.09.2020, а також письмову інформацію щодо заборгованості з різниці між фактичними витратами та тарифами на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, з централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення для населення та бюджетних установ по                                      КП "Броваритепловодоенергія" станом на 01.11.2020, письмову інформацію щодо заборгованості з різниці між фактичними витратами та тарифами на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води для населення, бюджетних установ по Київській області станом на 01.11.2020 (у тому числі КП "Броваритепловодоенергія").   
96. Таким чином, як наголосив відповідач, несвоєчасність розрахунків за послуги постачання природного газу, надані за Договором, є не наслідком несумлінного виконання своїх зобов`язань відповідачем, а існуванням об`єктивних причин, що не дозволяли йому своєчасно і в повному обсязі виконувати свої договірні зобов`язання.
97. Крім того, КП "Броваритепловодоенергія" просило суд врахувати, що діяльність підприємства пов`язана з сезонним характером надання послуг (опалювальний сезон). Також, важливим є те, що надмірне стягнення штрафних санкцій утруднює виконання відповідачем зобов`язань перед постачальником природного газу, створює перепони у проведенні планово-попереджувальних ремонтних робіт та технологічних робіт по забезпеченню роботи джерел виробництва теплової енергії, устаткування, теплових мереж, що суттєво утруднює забезпечення гарантованого безперебійного та безаварійного надання населенню послуг з централізованого опалення та ставить під загрозу проведення опалювального сезону 2020/2021 років та може призвести до руйнування самої системи як єдиного безперервного технологічного процесу виробництва, транспортування теплової енергії та розподілу її споживачам стотисячного міста.
98. Водночас відповідач просив суд врахувати, що:
- заборгованість за Договором відсутня;
- КП "Броваритепловодоенергія" визнає прострочення грошового зобов`язання за актами приймання-передачі природного газу, проте позбавлене можливості уникнути його порушення, оскільки розрахунки здійснюються відповідно до постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, якими встановлено нормативи перерахування коштів з рахунку із спеціальним режимом використання, тому відповідач обмежений у вільному розпорядженні коштами, які надходять на його рахунок від споживачів;
- у період з квітня 2020 року позивачем направлено 7 позовів, які розглядаються Господарським судом Київської області, на загальну суму 24 520 тис. грн - лише пеня, 3% річних та інфляційні втрати;
- підприємство відноситься до критичної інфраструктури і змушене нести додаткове навантаження, в тому числі у зв`язку із введенням карантину, спричиненого коронавірусом "COVID-19"; оплата споживачів зменшилась на 30%.  
99. Позивач у відповіді на відзив заперечив проти зазначеного клопотання відповідача, зазначивши, що: 
- алгоритм розподілу коштів споживачів, які надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання як оплата вартості теплової енергії та/або наданих комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, не ставить повноту та своєчасність виконання теплопостачальними організаціями, у тому числі відповідачем, договірних обов`язків з оплати отриманого природного газу на користь позивача у залежність від оплати теплової енергії безпосередніми споживачами, не скасовує та не обмежує відповідальність теплопостачальної організації перед постачальником за невиконання чи неналежне виконання обов`язків з оплати за спожитий газ та не змінює строків здійснення розрахунків за договорами між теплопостачальними організаціями та гарантованими постачальниками природного газу; 
- в момент підписання Договору КП "Броваритепловодоенергія" погодилося з тим, що за неналежне виконання умов Договору на нього буде покладено відповідальність відповідно до умов Договору;
- виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором не ставиться в залежність від виконання будь-яких зобов`язань з боку третіх осіб, зокрема, кінцевих споживачів, або відсутності у боржника прибутку, відсутності коштів на рахунках;
- збитковість підприємства, відсутність прибутку або відсутність коштів, або те, що компанія фінансується за рахунок державного або місцевого бюджету не є винятковою обставиною для зменшення розміру неустойки або уникнення відповідальності;
- несвоєчасність оплати контрагентів, у тому числі відповідача, прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача Державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу, закачування природного газу у підземні сховища для забезпечення опалювального періоду 2020-2021 р.р.;   
- клопотання про зменшення пені на 99% фактично нівелюватиме саме значення пені як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне отримання грошових коштів за надані ним послуги.
100. Таким чином, на думку НАК "Нафтогаз України", виключні та достатні підстави для зменшення штрафних санкцій на 99% відсутні.
101. При розгляді питання про зменшення розміру заявлених до стягнення пені та 3% річних місцевий господарський суд виходив з того, що зменшення суми пені є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному окремому випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів (аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.07.2020 у справі № 914/1470/19, від 14.04.2021 у справі № 922/1716/20). Також, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності в цивільному праві, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника; отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. 
102. Судом першої інстанції слушно враховано, що відповідачем погашено наявну у нього заборгованість у розмірі 1 349 943,38 грн.
103. Крім того, місцевий господарський суд правильно врахував, що позивачем не було надано суду доказів понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором або погіршення матеріального стану НАК "Нафтогаз України" саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов Договору.
104. З огляду на викладене, проаналізувавши доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву в обґрунтування клопотання про зменшення розміру розрахованих позивачем пені і 3% річних, та докази, надані відповідачем на їх підтвердження, з урахуванням фінансового стану відповідача, причин неналежного виконання умов Договору в частині своєчасної оплати поставленого позивачем природного газу, ступеню загального виконання зобов`язання, з метою дотримання принципів збалансованості інтересів сторін у даній справі, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованих висновків про те, що стягнення з КП "Броваритепловодоенергія" пені та трьох процентів річних у повному обсязі не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем своїх зобов`язань.
105. Таким чином, відповідно до ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, у суду першої інстанції були наявні правові підстави для реалізації його права на зменшення розміру пені та 3% річних.
106. Разом з тим, зменшуючи на 90% розмір пені та 3% річних, які підлягають стягненню з КП "Броваритепловодоенергія", місцевий господарський суд не врахував, що зменшення розміру пені та 3% річних на 90% нівелюватиме саме значення пені та 3% річних як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених договором) отримання грошових коштів за надані ним послуги (зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 04.02.2020 у справі № 918/116/19). 
107. З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку справедливою компенсацією позивачу за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язання, є присудження до стягнення з останнього пені та 3% річних у розмірі 50% від розміру, який підлягає стягненню.
108. На переконання суду апеляційної інстанції, зменшення розміру пені та 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача, на 50% не призведе до нівелювання самого значення пені та 3% річних як відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
109. З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру розрахованих позивачем пені і 3% річних.
110. За таких обставин, розмір пені та 3% річних, які підлягають стягненню з КП "Броваритепловодоенергія", становить, відповідно, 682 267,39 грн (1 364 534,77 грн - 50% = 682 267,39 грн) та 107 245,36 грн (214 490,72 грн - 50% = 107 245,36 грн).  
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
111. Відповідно до положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
112. Нормою ст. 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
113. З огляду на викладені обставини, оскаржуване рішення Господарського суду Київської області від 03.06.2021 у справі № 911/66/21 в частині висновків про обґрунтованість позовних вимог відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.
114. Разом з тим, вказане рішення підлягає зміні в частині сум пені та 3% річних, які підлягають стягненню, у зв`язку зі зменшенням пені та 3% річних, які підлягають стягненню, на 50% на підставі ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, в результаті чого до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають пеня в розмірі 682 267,39 грн та 3% річних у розмірі 107 245,36 грн.
115. Отже, апеляційна скарга НАК "Нафтогаз України" підлягає частковому задоволенню.
Судові витрати.
116. У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, витрати позивача за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України частково покладаються на відповідача, а саме у розмірі 14 209,81 грн (пропорційно розміру задоволених вимог).
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 03.06.2021 у справі                      № 911/66/21 змінити.
3. Пункт 3 резолютивної частини рішення Господарського суду Київської області від 03.06.2021 у справі № 911/66/21 викласти в такій редакції:
"3. Стягнути з Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія" (07400, Київська обл.,                        м. Бровари, вул. Грушевського, буд. 3 А, ідентифікаційний код 13711949) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) 682 267,39 грн (шістсот вісімдесят дві тисячі двісті шістдесят сім грн 39 коп.) пені, 107 245,36 грн (сто сім тисяч двісті сорок п`ять грн 36 коп.) 3% річних, 195 983,70 грн (сто дев`яносто п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят три грн 70 коп.) інфляційних втрат, 26 625,14 грн (двадцять шість тисяч шістсот двадцять п`ять грн 14 коп.) судового збору.".
4. В іншій частині рішення Господарського суду Київської області від 03.06.2021 у справі № 911/66/21 залишити без змін.
5. Стягнути з Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія" (07400, Київська обл.,                             м. Бровари, вул. Грушевського, буд. 3 А, ідентифікаційний код 13711949) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) 14 209,81 грн (чотирнадцять тисяч двісті              дев`ять грн 81 коп.) витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
6. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Київської області.
7. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.
8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено та підписано 14.09.2021.
(у зв`язку з перебуванням суддів Демидової А.М. - головуючого, Ходаківської І.П. 13.09.2021 у відпустці, повний текст постанови складено та підписано у перший робочий день після виходу суддів Демидової А.М. - головуючого, Ходаківської І.П. з відпустки - 14.09.2021)                                                                                                 

Головуючий суддя                                                            А.М. Демидова 

Судді                                                                                В.А. Корсак

                                                                                І.П. Ходаківська