УХВАЛА

26 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 200/9061/20-а
адміністративне провадження № К/9901/26510/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020  року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, за участю третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувя до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (далі - ТУ ДСА України в Донецькій області) в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати йому суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року (за винятком днів відпустки) із застуванням  положень статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»; зобов`язати відповідача провести перерахунок суддівської винагороди за період з 18  квітня по 28 серпня 2020 року (за винятком днів відпустки), обчисливши її відповідно до статті130 Конституції України та статті 135 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 1402-VIII) та виплатити недоотриману частину.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії ТУ ДСА України в Донецькій області щодо нарахування та виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 18 квітня по 28 серпня 2020 року (за винятком днів відпустки) із застуванням статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік". Зобов`язано ТУ ДСА України в Донецькій області провести перерахунок суддівської винагороди позивача за період з 18 квітня по 28 серпня 2020 року (за винятком днів відпустки), обчисливши її відповідно до статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та виплатити недоотриману частину.
15 липня 2021 року ТУ ДСА України в Донецькій області повторно надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року. Заявник, посилаючись на пункти 3,4 частини четвертої статті 328 КАС України, зокрема, на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, і неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення ними норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та відмовити в позові.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень заявник, зокрема, зазначив відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік". 
Такі доводи відхиляються Судом, оскільки у постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі №340/1916/20 викладено правовий висновок щодо неправомірності обмеження виплати, починаючи з 18 квітня 2020 року, суддівської винагороди (розміром, що не перевищує десять прожиткових мінімумів) на підставі статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" №294-ІХ (зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" № 553-ІХ в редакції закону станом на дату виникнення спірних відносин).
Крім того, Суд зазначає, що згідно з відомостями автоматизованої системи документообігу ТУ ДСА України в Донецькій області вже зверталося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою ще 20 травня 2021 року. У цій касаційній скарзі заявник також указав про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Проте зазначену скаргу заявнику повернуто ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2021 року на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України. 
В цій же ухвалі від 10 червня 2021 року Суд зазначив, що у постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 340/1916/20 викладено правовий висновок щодо неправомірності обмеження виплати, починаючи з 18 квітня 2020 року, суддівської винагороди (розміром, що не перевищує десять прожиткових мінімумів) на підставі статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" №294-ІХ (зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" № 553-ІХ в редакції закону станом на дату виникнення спірних відносин).
Ураховуючи те, що зміст повторної касаційної скарги є практично ідентичним попередній скарзі, а наведені ТУ ДСА України в Донецькій області підстави вже перевірені та відхилені Верховним Судом, дії заявника свідчать про формальний підхід до  реалізації ним права на оскарження судового рішення. 
Касаційна скарга обґрунтована лише загальними посиланнями на відсутність у заявника права здійснювати нарахування суддівської винагороди поза межами бюджетних асигнувань та на відсутність видатків у бюджеті на здійснення таких виплат. 
Інші аргументи скарги зводяться до цитування норм законодавства, яким урегульована процедура визначення видатків на утримання суддів, тлумачення висновків Конституційного Суду України, з посиланням на висновки Верховного Суду у справах №№820/2462/17, 804/3790/17 та 814/1274/17, що не є подібними до спірних правовідносин. Такі доводи мають суб`єктивний характер і виключають можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України. Мотиви скарги зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів у справі та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій.
Суд також не сприймає виділення іншим шрифтом певних пунктів частини четвертої статті 328 КАС України, як зазначення підстави (підстав) касаційного оскарження, оскільки таке виділення унеможливлює чітке сприйняття підстав оскарження судового рішення як судом касаційної інстанції так і іншими учасниками справи.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341   КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Лише формальні посилання заявника на відсутність висновків Верховного Суду, за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Враховуючи те, що ТУ ДСА України в Донецькій області не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
За таких обставин, Верховний Суд не вирішує питання щодо поновлення пропущеного процесуального   строку.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, за участю третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії повернути особі, яка її подала.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                                     С.А. Уханенко