УХВАЛА

11 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 560/2550/21
провадження № К/9901/27242/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Смоковича М. І.,
суддів: Кашпур О. В., Шевцової Н. В.,
перевіривши касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича, за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші», про визнання протиправною та скасування постанови,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 08 лютого 2021 року № 64405183; стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 1000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваною постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження №64405183 за виконавчим написом №115685, виданим 28 грудня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 10719,74 гривень на користь ТОВ «Качай гроші». Позивач вказував, що у виконавчому написі вказано адресу його місця проживання: АДРЕСА_1 , однак, жодного відношення до зазначеної адреси він не має. Зазначала, що зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 . Адреса реєстрації місця проживання позивача міститься також у виконавчому написі, що, на думку позивача, підтверджує факт обізнаності відповідача про місце її проживання.
Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 01 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року, позовні вимоги задовольнив частково. Визнав протиправною та скасував постанову приватного виконавця Клименка Романа Васильовича про відкриття виконавчого провадження від 08 лютого 2021 року № 64405183. Стягнув із приватного виконавця виконавчого округу міста Києва    Клименка Романа Васильовича на користь ОСОБА_1 моральну шкоду завдану протиправним рішенням у сумі 500 (п`ятсот) гривень. У задоволенні інших позовних вимог - відмовив.
Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, у якій як підставу касаційного оскарження зазначив пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме: відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та вирішення питання про відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження за місцем проживання/перебування боржника, вказаному у виконавчому документі та/або заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і стаття 13 КАС України.
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Своєю чергою, стаття 287 регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
З матеріалів касаційної скарги вбачається, що в цій справі спір виник у відносинах з приводу рішення приватного виконавця, а судові рішення у цій справі ухвалені за особливостями, встановленими статтею 287 КАС України.
За такого правового врегулювання та обставин справи оскарження ухваленого судом апеляційної інстанції у цій адміністративній справі судового рішення у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
Водночас аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ.
Варто зазначити, що 15 липня 2021 року Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду прийнято постанову у справі №  380/9335/20, у якій, з-поміж іншого, Суд указав, що саме лише зазначення місця проживання, яке не має жодного взаємозв`язку з особою боржника, не може вважатися достатньою підставою для прийняття виконавчого документа приватним виконавцем, територіальний округ якої охоплює місце виконання, визначеного за цією адресою. 
Визначення місця виконання виконавчого документа щодо позивача (як фізичної особи-боржника) має відбуватися за зареєстрованим місцем проживання боржника. Будь-яка інша адреса місця проживання чи відомості про місце перебування особи-боржника можуть слугувати додатковою інформацією та сприяти примусовому виконанню рішення, але не використовуватися як юридичний факт, з яким Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ пов`язує місце виконання рішення, а з ним і виконавчий округ приватного виконавця.
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду під час перегляду у касаційному порядку судових рішень у справі № 380/9335/20 констатував правильність відповідних висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №380/7750/20, та не убачав підстав для відступлення від вказаної правової позиції.
Відтак, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі №  560/2550/21 за позовом за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича, за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші», про визнання протиправною та скасування постанови.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                М. І. Смокович

Судді                                                                                                    О. В. Кашпур

                                                                                                    Н. В. Шевцова