УХВАЛА

23 вересня 2021 року 
м. Київ

Справа №  903/18/21 

Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Губенко Н.М., Кібенко О.Р., 

розглянувши касаційну скаргу Волинської митниці ДФС

на додаткову постанову Північно-західного апеляційного господарського суду
(головуючий - Олексюк Г.Є., судді - Петухов М.Г., Гудак А.В.)
від 04.08.2021

у справі за позовом Волинської митниці ДФС
до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Шинака-Україна"
за участю третьої особи,  яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Західного офісу Держаудитслужби
про  стягнення 207 091, 33 грн,

ВСТАНОВИВ:

1.          04.08.2021 Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалив додаткову постанову, якою заяву відповідача про стягнення судових витрат у справі задовольнив. Стягнув з позивача на користь відповідача 23 012,74 грн судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

2.          18.08.2021 позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить додаткову постанову скасувати та прийняти нову про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

3.          Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 21.09.2021 у зв`язку з відпусткою судді Стратієнко Л.В. для розгляду справи № 903/18/21 визначено склад суду: Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Губенко Н.М., Кібенко О.Р.

4.          Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких мотивів.

5.          Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

6.          Відповідно до пункту 9 частини 3 статті 2 ГПК України, одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.

7.          Так, відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 цього Кодексу, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

8.          Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 ГПК України справа, що розглядається, є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (100 х 2270,00 грн).

9.          Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду 21.05.2021 ухвалив постанову в справі № 905/1623/20, у якій виклав висновок щодо можливості відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою на додаткову постанову до судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (додаткову постанову суду апеляційної інстанції щодо розподілу судових витрат у малозначній справі). Так, Верховний Суд зазначив, що відповідно до норми статті 244 ГПК України додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення; для оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, скаржникові необхідно довести та обґрунтувати наявність передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України підстав.

10.          Скаржник визначає підставою касаційного оскарження судових рішень  пункт 3 частини 2 статті 287 ГПК України, оскільки вважає, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми частини 5, 6 статті 126 ГПК України, і відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах в частині надання належних та допустимих доказів, які вказують на невідповідність заявлених витрат критеріїв, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. 

11.          Також скаржник зазначає, що справа має виняткове значення, тому що позивач є бюджетною установою, фінансування якої відбувається за рахунок бюджетних коштів. Бюджетні ресурси обмежені, і задоволення заяв сторін в повному обсязі щодо стягнення витрат на правничу допомогу, при наявності  клопотання про зменшення їх розміру, може призвести до блокування рахунків та, як наслідок, призупинення функціонування митного органу.

12.          Водночас, обґрунтувань щодо фундаментального значення цієї касаційної скарги для формування єдиної правозастосовчої практики з аналогічних спорів зі справою, яка переглядається, касаційна скарга не містить.

13.          Наведені у касаційній скарзі доводи та аналіз оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки наведені доводи скаржника зводяться до незгоди з висновками суду стосовно оцінки поданим стороною доказам щодо понесених судових витрат у цій справі і встановлених на їх підставі обставин, та спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів та встановленні інших обставин.

14.          Відповідно до частини 2 статті 300 ГПК України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

15.          Отже, Верховний Суд вважає, що скаржник у касаційній скарзі не довів обґрунтованість питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

16.          Твердження про виняткове значення справи для скаржника також не містять достатнього обґрунтування, з якого можна було б зробити такий висновок.

17.          Незгода із рішеннями судів попередніх інстанцій не свідчить про винятковість справи для скаржника, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цих рішень, оскільки настання відповідних наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь позивача є звичайним передбачуваним процесом. 

18.          Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

19.          Зважаючи на конкретні обставини цієї справи та відсутність обґрунтованих підстав, що підпадають під дію виключень з пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Волинської митниці ДФС згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 ГПК  України, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись нормами статті 234, пункту 2 частини 3 статті 287, пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 903/18/21 за касаційною скаргою Волинської митниці ДФС на додаткову постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.08.2021.

2. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                                 І. Кондратова

Судді                                                                                                              Н. Губенко

                                                                                                                      О. Кібенко