ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року	Львів	Справа № 380/3313/20 пров. № А/857/8666/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 

головуючого судді                                      Святецького В.В., 
суддів                                                            Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,
          з участю секретаря судового засідання      Хітрень О.Ю.,           
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ,,Н-Продакшн” на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року  у справі № 380/3313/20  (головуючий суддя Гавдик З.В., м. Львів) за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю ,,Н-Продакшн” до Галицької митниці Держмитслужби, Львівської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В :
          04 травня 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю (ТзОВ) ,,Н-Продакшн” звернулось до суду з адміністративним позовом до Галицької митниці Держмитслужби, Львівської митниці ДФС, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 15 квітня 2020 року №17/7.4-19/209000 та №18/7.4- 19/20900.
          Рішенням від 24 лютого 2021 року  Львівський  окружний адміністративний суд в задоволенні позову відмовив повністю. 
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ТзОВ ,,Н-Продакшн” подало апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення необґрунтованим, невмотивованим та незаконним, постановленим з порушенням норм матеріального і процесуального права. 
В своїй апеляційній скарзі позивач акцентує увагу на тому, що єдиною причиною, яка стала підставою для проведення перевірки та, як наслідок, збільшення позивачу податкових зобов`язань щодо сплати мита на товари, що ввозяться та податку на додану вартість є документи, отримані від митних органів Італії після пропуску товарів на митну територію України.
Однак, суд першої інстанції не взяв до уваги пояснення представника позивача, що експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту товарів в Італії, однак жодним чином не виключає можливості переходу прав на товар після такого оформлення до інших осіб, в тому числі, до продавця, зазначеного в поданих до митного оформлення документах.
Крім цього, експортні декларації від митних органів Італії не містять відомостей про будь-яку причетність позивача до підробки чи подання неавтентичних митних декларацій. Цей документ містить лише відомості про факт/подію експорту товару з країни. Акт перевірки, також не містить будь-яких фактів, які б вказували на те що подані позивачем документи містять ознаки ,,неправдивих відомостей”, а від так ознак підробки.
Таким чином, на думку позивача, отримані від республіки Італії документи не можуть бути доказом вини товариства, оскільки достовірність поданих позивачем документів до митного оформлення не спростована належними доказами у справі, а відтак всі сумніви тлумачаться на користь особи, яку звинувачують у вчиненні неправомірних дій
Також позивач акцентує увагу суду на те, що при поставці товарів на умовах РСА складовими митної вартості товару є: ціна товару за контрактом, включаючи витрати з транспортування товару та витрати на страхування товару. Вартість перевезення постачальника до проміжних пунктів закладені у контрактну ціну товару.
Недоведеність умислу у поданні позивачем документів, що містять неправдиві відомості як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність у застосуванні штрафних санкцій за таке правопорушення.
З огляду на викладене товариство позивача просить скасувати оскаржене судове рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. 
Галицька митниця Держмитслужби подала відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи позивача про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам матеріального права. 
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.  
          Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.  
З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що 18.02.2020 року посадові особи Галицької митниці Держмитслужби провели невиїзну документальну перевірку ТзОВ ,,Н-Продакшн” з питань дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митними деклараціями МД №UA209180/2019/021845 від 08.04.2019; №UA209180/2019/020185 від 01.04.2019; №UA209180/2019/013506 від 04.03.2019; №UA209180/2019/016212 від 15.03.2019; №UA209180/2019/018337 від 25.03.2019; №UA209180/2019/010523 від 20.02.2019; №UA209180/2019/006142 від 01.02.2019; №UA209180/2019/005808 від 31.01.2019, за результатами якої складений акт №3/7.4-19/41914880.
В акті зафіксовано, що під час перевірки встановлені порушення:
- пункту 2 частини 2 статті  52, пункту 5 частини 8 статті 257 Митного кодексу України, внаслідок чого занижене податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на загальну суму 39053,96 грн.;
- підпункту ,,в” пункту  185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, що призвело до заниження бази оподаткування податком на додану вартість на загальну суму 164026,64 грн.
На підставі висновків акту перевірки Галицька митниця 15.04.2020 прийняла спірні податкові повідомлення рішення : 
- №17/7.4-19/20900, яким позивачу збільшена сума грошового зобов`язання за платежем  мито на товари, що ввозять суб`єкти підприємницької діяльності на суму 48817,45 грн., з яких 39053,96 грн. за податковим зобов`язанням  та 9763,49 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);
- № 18/7.4-19/209000, яким позивачу збільшена сума грошового зобов`язання з податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів на суму 205033,30 грн., в тому числі 164026,64 грн. за податковим зобов`язанням та 41006,66 грн. за штрафними санкціями.
Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.
          Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган вправі здійснювати митний контроль після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України,  за наслідками якого донарахувати обов`язкові платежі.
Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів апеляційного суду,  відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними. 
Так, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із пунктами 23 та 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу (МК) України  митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього  Кодексу, законів  та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Відповідно до  статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частиною першою, другою статті 52 МК України  заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього кодексу  та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, в тому числі, подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
За приписами статті 257 МК України  декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до пункту  190.1 статті 190 Податкового кодексу (ПК) України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до  розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.
Датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення (пункт  187.7 статті 187 ПК України).
Згідно з пунктом   54.4 статті 54 ПК України  у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.
Відповідно до  статті 352 МК України  посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.
Проаналізувавши наведені вище приписи законодавства, колегія суддів дійшла переконання, що підставою для висновку про заниження суб`єктом господарювання податкових зобов`язань під час ввезення товарів на митну територію України може слугувати офіційна, документально підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав, зокрема, щодо вартості ввезених товарів. Така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів і стосуватись зовнішньоекономічних операцій, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що ТзОВ ,,Н-Продакшн”  на підставі контракту № 01/11 за митною декларацією від 31.01.2019  №UA209180/2019/005808  оформлено та ввезено на митну територію України:
Товар №1  ,,Субпродукти свійської птиці, обвалені без вмісту спецій, солі та інших приправ без консервування, без харчових добавок без теплової кулінарної обробки, морожені, печінка індича. Чиста вага 14700 кг. Країна виробництва Італія, фірма: Gesco SCA, IT 021 M CE, Avi Coop, IT 0130 M CE. Дата виробництва 10-12 місяць 2018р. Термін придатності 6 місяців при t-18C градусів”. Код товару згідно з УКТ ЗЕД 0207279100.  Умови поставки товару згідно ІНКОТЕРМС  - DAP UA Надичі. Вага брутто  16290кг., нетто  14700 кг.  Фактурна вартість товару  6762,00 Євро (або згідно з встановленим НБУ курсом 1 Євро = 31,72179 грн. на день митного оформлення  214502,74 гривень). Митна вартість визначена за другорядним (резервним) методом та становить  216243,30 гривень. По даному товару до бюджету сплачено митних платежів на суму 56223,26 грн., а саме: мито  10812,17грн. (спосіб платежу-01), податок на додану вартість  45411,09 гривень.
          Товар № 2  ,,Їстівні субпродукти свійської птиці, серце індиче, без теплової кулінарної обробки, без консервування, без харчових добавок та приправ, морожене, обвалене, чиста вага 5000 кг. Країна виробництва Італія, фірма: Gesco SCA, IT 021 M CE, Avi Coop, IT 0130 M CE. Дата виробництва 10-12 місяць 2018р. Термін придатності 6 місяців при t-18C градусів”. Код товару згідно з УКТ ЗЕД 0207279900.  Умови поставки товару згідно ІНКОТЕРМС  - DAP UA Надичі. Вага брутто  5540 кг., нетто  5000 кг. Фактурна вартість товару  3650,0 Євро (або згідно з встановленим НБУ курсом 1 Євро = 31,72179грн. на день митного оформлення  115784,53 гривень). Митна вартість визначена за другорядним (резервним) методом та становить  116573,21 гривень. По даному товару до бюджету сплачено митних платежів на суму 30309,03 грн., а саме: мито  5828,66грн. (спосіб платежу-01), податок на додану вартість  24480,37 гривень.
Отримувач товару та особа відповідальна за фінансове врегулювання - ТзОВ ,,Н-Продакшн”. Відправник товару: ,,GESCO CONSORZIO COOP Soc. Coop Agricola” VIA DEL RIO 400, S. VITTORE DI CESENA-FC, ITALY.
ТзОВ ,,Н-Продакшн” за МД №UA209180/2019/021845 від 08.04.2019; №UA209180/2019/020185 від 01.04.2019; №UA209180/2019/013506 від 04.03.2019; №UA209180/2019/016212 від 15.03.2019; №UA209180/2019/018337 від 25.03.2019; №UA209180/2019/010523 від 20.02.2019; №UA209180/2019/006142 від 01.02.2019 проведені ідентичні (аналогічні) митні оформлення товарів, що сторонами не заперечується.
Згідно акту документальної невиїзної перевірки № 3/7.4-19/41914880 від 05.03.2020 року за результатами опрацювання відповіді митних органів Республіки Італія від 31.10.2019 № 171486/RU/UC, надісланої листом Департаменту адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання ДФС України від 14.11.2019 № 31072/7/99-99-19-06-02-17 стосовно перевірки автентичності документів, на підставі яких здійснено митне оформлення товару ,,Їстівні субпродукти свійської птиці...”, що переміщувався на адресу ТзОВ ,,Н-Продакшн” за митними деклараціями МД №UA209180/2019/021845 від 08.04.2019; №UA209180/2019/020185 від 01.04.2019; №UA209180/2019/013506 від 04.03.2019; №UA209180/2019/016212 від 15.03.2019; №UA209180/2019/018337 від 25.03.2019; №UA209180/2019/010523 від 20.02.2019; №UA209180/2019/006142 від 01.02.2019; №UA209180/2019/005808 від 31.01.2019.
Відповідно до відомостей внесених до МД №UA209180/2019/005808 від 31.01.2019 постачання товару здійснювалось відповідно до контракту купівлі- продажу від 01.11.2018 №01/11, де продавцем товару виступала компанія ,,Private Entrepreneur Veaceslav Dosca” (Garten Str. 14E, 15517 Furstenwalde, Німеччина), покупцем - ТзОВ ,,Н-Продакшн”. Відправником є GESCO CONSORZIO COOP Soc. Coop Agricola (VIA DEL RIO 400, S. VITTORE DI CESENA-FC, ITALY). Митна вартicть товару визначалась за другорядним (резервним) методом. Постачання товару здійснювалось на умовах поставки DAP UA Надичі. Вага брутто товару становить 21830 кг, нетто - 19700 кг. Фактурна вартість (відповідно до рахунку-фактури №0011/012019 від 28.01.2019) становить 10412,00 Євро. Митна вартість товару визначена за другорядним методом (резервним) та становить 332816,51 грн., умови поставки DAP UA Надичі. Товар переміщувався транспортним засобом з реєстраційним номером НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .
Митна адміністрація Республіки Італія листом від 31.10.2019 №171486/RU/UC, надіслала копії експортних декларацій EX IT 2267J of 29.01.2019, EX IТ 2367 К of 30.01.2019, EX IT 4930 В of 16.02.2019, EX IT 6396 N of 01.03.2019, EX IT 7529 К of 13.03.2019, EX IT 8331 F of 21.03.2019, EX IT 9237 L of 28.03.2019, EX IT 10109 E of 05.04.2019.
Відповідно до відомостей внесених до MRN EX 1Т 2267 J of 29.01.2019, товар переміщувався транспортним засобом з реєстраційним номером НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . Продавцем (відправником) товару є ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), покупцем (отримувачем) - ТзОВ ,,Н-Продакшн” . Декларація оформлена відповідно до документу, factura (код документа 380) №190000062, де фактурна вартість партії товару становить 13849,00 EUR (що згідно курсом НБУ станом на 31.01.2019 становить - 4393215,06 гривень), умови поставки - FCA-Montevarchi.
Інформація наведена в експортній декларації (EX 1Т 2267 J of 29.01.2019), стосується тієї ж партії товару, що була оформлена за МД №UA209180/2019/005808 від 31.01.2019 (дані щодо покупця, асортименту, ваги брутто, нетто товару, номера транспортного засобу є ідентичними), однак встановлено розбіжність щодо інших відносин між сторонами, фактурної (митної) вартості та умов поставки.
За результатами розгляду відповіді та копій документів, надісланих митними ми органами Італії та згідно відомостей внесених до експортних декларацій EX IT 2267J of 29.01.2019, EX IT 2367 К of 30.01.2019, EX IT 4930 В of 16.02.2019, EX IT 6396 N of 01.03.2019, EX IT 7529 К of 13.03.2019, EX IT 8331 F of 21.03.019, EX IT 9237 L of 28.03.2019, EX IT 10109 E of 05.04.2019, встановлено, що продавцем (відправником) товару виступає італійська фірма Gesco Societa Cooperativa Agricola (Via Del Rio, 400 - San Vittore, 47522), а покупцем отримувачем - ТзОВ ,,Н-Продакшн”. Експортні декларації оформлені відповідно до документів (factura (kod document - 380) № НОМЕР_3 , №19000064, №19000101, №190000130, №19000166, №19000187, №19000211, №FZ19000232. Умови поставки зазначені FCA-Montichiari.
Відомості щодо покупця, асортименту, ваги брутто, нетто товару, реєстраційних номерів транспортних засобів є ідентичними та стосуються тих же партій товару, що були оформлені за МД №UA209180/2019/021845 від 08.04.2019; №UA209180/2019/020185 від 01.04.2019; №UA209180/2019/013506 від 04.03.2019; №UA209180/2019/016212 від 15.03.2019; №UA209180/2019/018337 від 25.03.2019; №UA209180/2019/010523 від 20.02.2019; №UA209180/2019/006142 від 01.02.2019; №UA209180/2019/005808 від 31.01.2019.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач правомірно встановив, що при переміщенні через митний кордон України та митному оформленні товарів ТзОВ ,,Н-Продакшн” надало документи, що містять неправдиві відомості про вартість товару і, як наслідок, при декларуванні вище вказаного товару ТзОВ ,,Н-Продакшн” за митними деклараціями №ПА209180/2019/021845 від 08.04.2019; №UA209180/2019/020185 від 01.04.2019; №UA209180/2019/013 506 від 04.03.2019; №UA209180/2019/016212 від 15.03.2019; №UA209180/2019/018337 від 25.03.2019; №UA209180/2019/010523 від 20.02.2019; №UA209180/2019/006142 від 01.02.2019; № UA209180/2019/005808 від 31.01.2019, допустило заниження митної вартості на загальну суму 781079,25 гривень, чим порушені вимоги пункту 2 частини 2 статті  52, та пункту 5 частини 8 статті  257 Митного кодексу України. 
Таким чином, суд першої інстанції вважає, що підставою для прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень про донарахування позивачу грошових зобов`язань із ввізного мита та ПДВ стали документи, отримані від митних органів Італії, викладені в листі від 31.10.2019 року №171486/RU/UC, з яких митний орган встановив загальну суму вартості ввезеного позивачем на митну територію України товару, відмінну від вартості заявленої декларантом. У справі, що розглядається, митний орган не визначав митну вартість товару, яка була задекларована позивачем самостійно.
При цьому суд першої інстанції відхилив обґрунтування позовних вимог, оскільки відповідач за обґрунтованої підозри продовжив митний контроль за ввезеним позивачем товаром і на підставі документів, отриманих від митних органів Італії, встановив розбіжності в сумі вартості ввезеного позивачем на митну територію України товару, яка відмінна від вартості, заявленої декларантом при його розмитненні.
Також, на думку суду першої інстанції, надходження ж від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться є підставою для проведення перевірки.
Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з приписами частин 1 та 2  статті 351 МК України, згідно яких  предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.
Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: 1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Також суд першої інстанції мотивовано врахував висновки Верховного Суду  у постановах від 18.06 2020 року у справі №808/2656/16 (адміністративне провадження К/9901/41457/18) та від 11 лютого 2020 року у справі №808/1236/16.
Так, Верховний Суд зазначив, що у разі, якщо митний орган, приймаючи митну декларацію, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття рішень про донарахування податкових зобов`язань, проте у разі якщо митний орган не визначав митну вартість товару, а така вартість була визначена платником податку самостійно, то митний орган вправі здійснювати митний контроль і після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.
За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції щодо наявності у митного органу правових підстав для проведення перевірки правильності визначення митної вартості товарів, ввезених на митну територію України, після завершення митного оформлення та випущення у вільний обіг.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів визнає вірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо правомірності визначення митним органом митної вартості ввезеного товариством позивача товару та визначення у зв`язку з цим грошових зобов`язань зі сплати мита на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності, податку на додану вартість та застосування штрафних санкцій. 
Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції  нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.  
Інші, зазначені позивачем в апеляційній  скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС)  України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.          
Керуючись ч.3 ст. 243,  ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 328, 329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ :
            апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ,,Н-Продакшн”  залишити без задоволення, а рішення  Львівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року  у справі № 380/3313/20  – без змін. 
Постанова набирає законної сили  з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Повне судове рішення складено 02.07.2021.