Справа № 2-1831/09
Провадження № 22-ц/801/1686/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач:Сопрун В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2021 року	Справа № 2-1831/09	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі:        
               головуючого Сопруна В.В.,
       суддів          Ковальчука О.В., Стадника І.М., 
               за участю секретаря судового засідання Кузьменка Б.І.,
       за участю сторін: представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 ,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу №2-1831/09 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Вінницького регіонального управління до ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором, 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 03 червня 2021 року про заміну стягувача, яка постановлена суддею Саєнко О.Б., в Вінницькому районному суді Вінницької області, повний текст складено 10 червня 2021 року, 

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулась до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. 
Заява мотивована тим, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 23 грудня 2009 року, розірвано кредитний договір № 179/МК/2008/ЦВ-980 від 15 серпня 2008 року, укладений між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 . Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 на користь ВАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 279382,43 грн, судовий збір в розмірі 1700 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 250 грн.
04 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_A_3, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 179/МК/2008/ЦВ-980 від 15 серпня 2008 року, перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».                        
20 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Фінанс Проперті Групп» укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_A102, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 179/МК/2008/ЦВ-980 від 15 серпня 2008 року перейшло до ТОВ «Фінанс Проперті Груп». 
26 серпня 2020 року між ТОВ «Фінанс Проперті Групп» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено Договір про відступлення прав вимоги № Б/Н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №179/МК/2008/ЦВ-980 від 15 серпня 2008 року, перейшло до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». 
Щодо видачі дубліката виконавчого листа, зазначає, що відповідно до офіційної інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на день подання даної заяви оригінал виконавчого листа щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_1 на примусовому виконанні не перебуває. Згідно акту ПАТ «КБ «Надра» про втрату оригіналів виконавчих документів до договору відступлення прав вимог, оригінали виконавчих листів втрачені, оригінали виконавчих листів у заявника та первісного стягувача відсутні, заборгованість за кредитним договором не погашена.                                                                        
04 червня 2015 року за рішенням НБУ було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра», якою фактично припинено діяльність банку. Згідно законодавства України процедуру ліквідації та виконання обов`язку щодо ведення діяльності банку здійснював державний орган – Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, який належним чином не забезпечив супровід судових справ банку. 
Вважає, що ліквідація банку, припинення основної діяльності банку, зміна всього керівництва, закриття територіальних відділень банку та звільнення відповідальних за супровід судових справ працівників, виконання функцій Фонду з відчуження великої кількості активів, що також не залежала від первісного стягувача, вплинуло на факт втрати оригіналів виконавчих листів.                               
Крім того, вважає, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання було пропущено з об`єктивних та поважних причин, що не залежали від попереднього кредитора в особі банку ПАТ «КБ «Надра», що є підставою для поновлення цього строку.
Просить суд замінити стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», видати дублікати виконавчих листів щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_1 та поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 03 червня 2021 року заяву задоволено частково.
Замінено стягувача ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»», у справі № 2-1831/09. В інший частині вимог заяви відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просив ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 03 червня 2021 року в частині задоволення заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду – без змін. Розгляд справи проводити у відсутність представника ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». 

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже ухвала суду в частині відмови у видачі дублікатів виконавчих листів щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_1 та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, апеляційним судом не перевіряється, оскільки в цій частині ухвала суду не оскаржується.

Відповідно до ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає з огляду на наступне.
Суд першої інстанції, виходив із того, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 23 грудня 2009 року, позов ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ «КБ «Надра» Вінницьке регіональне управління до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за договором кредиту – задоволено. Розірвано кредитний договір №179/МК/2008/ЦВ-980 від 15 серпня 2008 року, укладений між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 . Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_1 на користь ВАТ «КБ «Надра» в особі філії ВАТ «КБ «Надра» Вінницьке регіональне управління: заборгованість за кредитним договором в сумі 279382,43 грн; судовий збір в розмірі 1700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 250 грн (а.с.37 – 38).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 27 квітня 2010 року відмовлено ВАТ КБ «Надра» у поновленні строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 23 грудня 2009 року (а.с.71 – 73).

04 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_A_3, відповідно до умов якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №179/МК/2008/ЦВ-980 від 15 серпня 2008 року та договором поруки від 15 серпня 2008 року перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (а.с.86 – 90).

20 серпня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Фінанс Проперті Груп» укладено договір відступлення права вимоги № GL48N718070_А_102, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №179/МК/2008/ЦВ-980 від 15 серпня 2008 року та договором поруки від 15 серпня 2008 року перейшло до ТОВ «Фінанс Проперті Групп» (а.с.91 – 92).

26 серпня 2020 року між ТОВ «Фінанс Проперті Групп» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №179/МК/2008/ЦВ-980 від 15 серпня 2008 року та договором поруки від 15 серпня 2008 року перейшло до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» (а.с.93 – 97).

Відповідно до акту про втрату виконавчих листів від 04 серпня 2020 року, між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Днфпрофінансгруп» було укладено Договір відступлення прав вимоги від 04 серпня 2020 року № GL48N718070_A_3, за яким Банком було відступлено право вимоги за кредитними договорами згідно додатків. Всі документи по претензійно-позовній роботі та стягненню заборгованості через органи виконавчої служби по боржникам за відступленими кредитними договорами, які були наявні в ПАТ «КБ «Надра», передано ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» при укладенні договору про відступлення прав вимоги. ПАТ «КБ «Надра» надає перелік виконавчих документів, які були втрачені під час проведення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра», у зв`язку зі зміною керівництва Банку, закриттям територіальних відділень Банку та звільнень всіх місцевих співробітників, що здійснювали судовий супровід кредитних справ, в тому числі: за кредитним договором №179/МК/2008/ЦВ-980 від 15 серпня 2008 року та договором поруки від 15 серпня 2008 року (а.с.98 – 99).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом частин першої, п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи зі змісту наведених норм права, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи універсального правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття первісного кредитора з одночасною заміною його новим кредитором.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження та її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник у таких правовідносинах, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та висновками Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18).

Вирішуючи питання про можливість заміни сторони виконавчого провадження у разі відсутності відкритого виконавчого провадження, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновків, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

При цьому, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду виходила з того, що норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

За таких обставин звернення до суду із заявою про надання статусу стягувача правонаступнику кредитора відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Встановивши, що до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 179/МК/2008/ЦВ-980 від 15 серпня 2008 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 , суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

У встановленому законом порядку договори про відступлення прав вимоги, недійсним не визнано, презумпцію правомірності договору боржником не спростовано.

Посилання адвоката Захарчука М.В. на ряд правових висновків Верховного Суду, колегія суддів відхиляє, оскільки висновки суду першої інстанцій у цій справі не суперечать правовим висновкам Верховного Суду України та Верховного Суду у вказаних справах. 

Крім цього, у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року справа 711/10368/2012 викладена правова позиція «Верховний Суд вважає помилковим посилання судів попередніх інстанцій на те, що заява про заміну сторони стягувача подана після спливу строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому відсутні підстави її задоволення, оскільки вказана обставина не позбавляє права стягувача на його заміну».
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваної ухвали не впливають, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 03 червня 2021 року про заміну стягувача залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21 липня 2021 року.

Головуючий                         Сопрун В.В.

Судді                                         Ковальчук О.В.
                                       
                                                               Стадник І.М.