Справа № 137/519/21
Провадження № 22-ц/801/1647/2021
Категорія: 17
Головуючий у суді 1-ї інстанції Желіховський В. М.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року	Справа № 137/519/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,
суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,
за участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу №137/519/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою
за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пономаренка Дениса Юрійовича на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 31 травня 2021 року про відмову у відкритті провадження, постановлену в складі судді Желіховського В.М., 
встановив:
28 травня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в Літинського районного суд Вінницької області із позовом до  ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою.
Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 31 травня 2021 року відмовлено у відкритті провадження по цій справі, з підстав передбачених п.2 ч.1 ст. 186 ЦПК України.
Не погоджуючись з даною ухвалою представник позивача  ОСОБА_1 - адвокат Пономаренко Денис Юрійовичоскаржив таку в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи у відкриття провадження, як на підставу для відмови у відкриті провадження у справі помилково послався на положення п.2 ч.1 ст. 186 ЦПК України, вказавши, що Відповідно до мирової угоди від 03.03.2009 року (а.с.7) та ухвали Літинського районного суду Вінницької області від 17.03.2009 року (а.с.8) між сторонами укладено і затверджено мирову угоду, в тому числі і відносно земельних ділянок, де вказано, що земельна ділянка біля прибудинкової території залишається в користуванні ОСОБА_1 , а огород в користуванні ОСОБА_2 відповідно до інвентаризаційної справи.
При цьому суд першої інстанції не врахував, що предмет та підстави позову в обох справах є різні. Просить скасувати ухвалу і справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції із стадії відкриття провадження у справі. 
Відзив на апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду не надійшов.
Від представника позивача адвоката Понамаренка Д.Ю. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що є предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала зазначеним вимогам не відповідає. 
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що позивач просить встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,2303 га кадастровий номер 0522486200:04:002:0025, цільове призначення «02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)», розташованої по АДРЕСА_1 між співвласниками: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до часток співвласників жилого будинку в праві власності на домоволодіння з урахуванням ухвали Літинського районного суду Вінницької області від 17.03.2009 року, якою була затверджена мирова угода і визначено, що земельна ділянка біля прибудинкової території залишається в користуванні ОСОБА_1 , а огород в користуванні ОСОБА_2 відповідно до інвентаризаційної справи.
Відповідно до мирової угоди від 03.03.2009 року (а.с.7) та ухвали Літинського районного суду Вінницької області від 17.03.2009 року (а.с.8) між сторонами укладено і затверджено мирову угоду, в тому числі і відносно земельних ділянок, де вказано, що земельна ділянка біля прибудинкової території залишається в користуванні ОСОБА_1 , а огород в користуванні ОСОБА_2 відповідно до інвентаризаційної справи.
Із наданого Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.14-16) 26.10.2018 здійснено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,2303 га кадастровий номер 0522486200:04:002:0025, цільове призначення «02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)», розташованої по АДРЕСА_1 .
Тобто, із наданих суду документів встановлено, що позивачем обраний не вірний спосіб (способи) захисту прав або інтересів.
Проте, з такими висновками суду погодитись не можна.
За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.
Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти у суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав, або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання чинності рішенням суду.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.
Необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України обумовлена, зокрема, неприпустимістю розгляду судами одного і того ж спору двічі. Підставою для прийняття судового рішення про відмову у відкритті провадження у справі може бути лише наявність на час вирішення питання про відкриття провадження у справі рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення (стаття 273 ЦПК України), та зумовлена неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів.
Для застосування вказаної підстави для відмови у відкритті провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а сааме тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави відмовити у відкритті провадження у справі.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) указано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».
Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції не звернув уваги на те, що підстави та предмет позову в цій справі та в справі у якій затверджено мирову угоду є різними, незважаючи на однаковий суб`єктний склад учасників цих справ, а також те, що відносини у цих справ випливають з земельних правовідносин.
Так, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину будинку на підставі спадщини за законом позивач просив. Просив визнати право власності на будинковолодіння та земельну ділянку на підставі спадкування за законом.
Звертаючись до суду з позовом у даній справі, позивач просив встановити порядок користування земельною ділянкою, між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
Таким чином, підстави та предмет позову у цивільній справі по якій затверджено мирову угоду та у цій справі не є ідентичними, оскільки спір між сторонами у справах виник з різних підстав, тому висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі є необґрунтованим та помилковим, як такий, що зроблений із порушенням норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Ураховуючи викладене, наявні підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пономаренка Дениса Юрійовича та скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження в справі.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 6, 379, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу представника позивача  ОСОБА_1 - адвоката Пономаренка Дениса Юрійовича- задовольнити.
Ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 31 травня 2021 року - скасувати.
Справу за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкоюнаправити для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий І.В. Міхасішин 

Судді: Ю.Б. Войтко 

І.М. Стадник