ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
16 вересня 2021 року                                                                        м.Суми
                                                               Справа №583/591/21 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/1097/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Ткачук С. С. 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 
на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 травня 2021 року, постановлене у складі судді Плотникової Н.Б., у приміщенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області,
В С Т А Н О В И В :
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28 вересня 2016 року між нею та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Охтирського міськрайонного суду від 02 грудня 2019 року.
У період шлюбу у сторін, ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася дочка ОСОБА_3 .
Судовим наказом Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 липня 2019 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час становить трішки більше 900 грн.
Вказує, що цих коштів не вистачає на утримання дитини відповідного віку, оскільки з досягненням дитиною трирічного віку зросли витрати її утримання. Дитина відвідує дитячий садок, за який вона сплачує кошти, купує дитині одяг, взуття, іграшки, а також усі необхідні речі для розвитку та забезпечення інтересів дитини.
Зазначає, що відповідач проживає один, інших утриманців немає, працює таксистом та має постійний заробіток. Крім того, має двокімнатну квартиру в мікрорайоні Дачний та житловий будинок в смт Чупахівка Охтирського району, який отримав у спадок.
Вважає, що ОСОБА_2 , враховуючи його заробітки та те, що він має власне житло, підтримку членів сім`ї, може сплачувати аліменти дочці у розмірі 1/4 частки доходів, щомісяця.
Посилаючись на вищевикладені обставини, просить змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягувати їх в розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду та досягнення дитиною повноліття.
Охтирський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 05 травня 2021 року позов ОСОБА_1 задовольнив.
Змінив спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі судового наказу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 липня 2019 року по справі №583/2976/19 пр. №2-н/583/97/19 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнув з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з дня набрання законної сили даним рішенням суду та аліменти сплачувати ОСОБА_1 .
Стягнув з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 908 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,  ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову за його необґрунтованістю.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що матеріали справи не містять доказів погіршення матеріального стану позивачки.
Крім того, із наданих позивачкою повідомлень про надання державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї вбачається, що майновий стан ОСОБА_1 покращився, сукупний дохід її сім`ї збільшився, у зв`язку з чим їй призначено розмір соціальної допомоги з 01 січня 2021 року у меншому розмірі.
Вказує, що позивачкою не надано доказів збільшення плати за дитячий садок, надані нею чеки підтверджують те, що у квітні місяці 2021 року плата за харчування зменшилася до 323 грн, у порівнянні з лютим 2021 роком у розмірі 373 грн.
Зазначає, що надані позивачкою платежі та квитанції за споживання природного газу не відносяться до предмету спору.
Вважає, що позивачкою не надано належних, допустимих і достовірних доказів на підтвердження того, що об`єктивно існують підстави, визначені чинним законодавством для зміни способу стягнення аліментів, а саме: відбулися зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін, а тому висновок суду про погіршення матеріального стану позивачки є необґрунтованим.
Також позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження покращення матеріального стану відповідача після видачі судового наказу від 24 липня 2019 року.
Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що матеріальний стан позивачки змінився у бік погіршення, а тому зміна способу стягнення аліментів на її користь з відповідача на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнення їх у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, відповідатиме найкращим інтересам дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що з 28 вересня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Охтирського міськрайонного суду від 02 грудня 2019 року (а. с. 7-9).
Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 8).
Малолітня дочка сторін ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні (а. с. 11).
Охтирський міськрайонний суд Сумської області судовим наказом від 24 липня 2019 року стягнув з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 15 липня 2019 року та аліменти сплачувати на користь матері ОСОБА_1 (а. с. 10).
Згідно з повідомленнями Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради про надання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям від 07 вересня 2020 року та 10 лютого 2021 року, ОСОБА_1 у період з 01 липня 2020 року по 31 грудня 2020 року отримувала соціальну допомогу у розмірі 1700 грн, а у період з 01 січня 2021 року по 30 червня 2021 року розмір соціальної допомоги становив 971 грн 80 коп. (а. с. 47-48).
Згідно з довідкою Охтирського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Орлятко» Охтирської міської ради Сумської області від 27 жовтня 2020 року №01-30/М-14, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є вихованкою групи «Калинка» ДНЗ «Орлятко» (а. с. 18).
Згідно з квитанцій від 06 лютого 2021 року та 03 квітня 2021 року ОСОБА_1 сплачено за харчування дочки у дитячому садку 373 грн та 323 грн (а. с. 49-50).
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із ч. 1 ст. 8  Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Статтею 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
За приписами статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1  ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). 
Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просила змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини і стягнути їх у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів ОСОБА_2 , щомісячно, посилаючись на недостатність розміру стягуваних аліментів, які були визначені судовим наказом Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 липня 2019 року в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку зі збільшенням потреб дитини, зміну матеріального стану позивачки та неможливість самостійно забезпечувати належний рівень життя дочки. 
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на підтвердження обставин, передбачених статтею 192 СК України, погіршення її майнового стану, а саме після ухвалення судового рішення, яким присуджено сплату аліментів, надала повідомлення Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради про надання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям від 07 вересня 2020 року та 10 лютого 2021 року, у період з 01 липня 2020 року по 31 грудня 2020 року у розмірі 1700 грн, а у період з 01 січня 2021 року по 30 червня 2021 року у розмірі 971 грн 80 коп.
Крім того з матеріалів справи вбачається, що дочка сторін ОСОБА_4 почала відвідувати дитячий садок, у зв`язку з чим збільшились витрати позивачки на утримання дитини, що в свою чергу також призвело до зміни її матеріального стану. 
У той же час, відповідач є особою працездатного віку, перешкод для працевлаштування не має, інших утриманців немає, а тому, на думку колегії суддів, взмозі сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі. 
Крім того, ОСОБА_2 не надав суду належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження неможливості виконувати свій обов`язок по утриманню дитини у визначений судом спосіб та розмір.
Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та вимог закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для забезпечення гармонійного розвитку дитини необхідно змінити спосіб та розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
На думку колегії суддів, визначений судом першої інстанції розмір аліментів з урахуванням знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей не є надміру високим і відповідає інтересам дитини та забезпечуватиме необхідний рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про те, що після видачі судового наказу від 24 липня 2019 року матеріальний стан відповідача не покращився, оскільки, за встановлених обставин справи, а саме зміна матеріального стану матері дитини, це не є підставою для відмови у зміні способу стягнення аліментів.
Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для  скасування ухваленого рішення. 
Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Враховуючи предмет позову, дана справа відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, а тому касаційному оскарженню згідно п. 3 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, суд – 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 травня 2021 рокув даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :                                                Т.А. Левченко 

Судді:                                                                В.І. Криворотенко

       С.С.Ткачук