Ухвала    
 
15 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 134/966/20
провадження № 61-11016ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С., 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року, постанову Вінницького апеляційного суду від 08 квітня 2021 року та додаткову постанову Вінницького апеляційного суду від 27 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Крижопільська окружна лікарня інтенсивного лікування» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, 
ВСТАНОВИВ:
у червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального некомерційного підприємства «Крижопільська окружна лікарня інтенсивного лікування» (далі - КНП «Крижопільська окружна лікарня інтенсивного лікування»), у якому просив суд визнати протиправним його звільнення з роботи та поновити його на роботі водія (шофера) в КНП «Крижопільська окружна лікарня інтенсивного лікування» із 20 травня 2020 року, а також стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу із 20 травня 2020 року по день поновлення на роботі.
Рішенням  Крижопільського  районного  суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 08 квітня 2021 року рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року змінено, викладено мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 06 травня 2021 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 08 квітня 2021 року, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Ухвалою Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 134/966/20 (провадження № 61-7812ск21) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від  03  грудня  2020  року  та  постанову Вінницького апеляційного суду від 08 квітня 2021 року з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
Додатковою постановою Вінницького апеляційного суду від 27 травня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат відмовлено. 
У липні 2021 року доВерховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення  Крижопільського  районного  суду  Вінницької  області  від  03 грудня 2020 року, постанову Вінницького апеляційного суду від 08 квітня 2021 року та додаткову постанову Вінницького апеляційного суду від 27 травня 2021 року, в які просить скасувати оскаржені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.  
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового  рішення  у  випадках,  встановлених  законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
З  матеріалів  касаційного провадження вбачається, що ухвалою Верховного Суду  від  25 травня 2021 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1  на  рішення  Крижопільського  районного  суду  Вінницької  області  від 03 грудня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 08 квітня 2021 року відмовлено з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
З огляду на вищевказані обставини та норми закону, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 08 квітня 2021 року необхідно відмовити з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, оскільки ухвалою Верховного Суду від 25 травня 2021 року  ОСОБА_1 відмовлено у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вказані судові рішення.
Разом з тим, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на додаткову постанову Вінницького апеляційного суду від 27 травня 2021 року необхідно відмовити  з огляду на таке.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Предметом перегляду є судове рішення, ухвалене за результатом розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн та витрат на його прибуття в судові засідання у розмірі 1 075, 52 грн.
Вимоги майнового характеру станом на 01 січня 2021 року не перевищують ста   розмірів   прожиткового   мінімуму   для   працездатних  осіб (2 270,00х100=227 000,00).
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES  PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996  року;  BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95,  §  37,  38,  ЄСПЛ,  від               19 грудня 1997 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Таким  чином,  оскаржена  додаткова  постанова  Вінницького  апеляційного  суду  від 27 травня 2021 року ухвалена у малозначній справі, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року, постанову Вінницького апеляційного суду від 08 квітня 2021 року та додаткову постанову Вінницького апеляційного суду від 27 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Крижопільська окружна лікарня інтенсивного лікування» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
    Судді:                                                                                                                        Є. В. Петров
                                                                                                                                     А. А. Калараш
                                                                                                                                        О. С. Ткачук