ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/14383/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  23 липня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві   на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ 

ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладене у листі від 08 липня 2020 року №2600-0311-8/92094 про відмову здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 згідно з довідкою Офісу генерального прокурора від 05 травня 2020 року №21-1069 зп, відповідно до вимог частини 20  статті 86 Закону України «Про прокуратуру», починаючи з 01 квітня 2020 року з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, зазначеної в довідці Офісу Генерального прокурора від 25 травня 2020 року №21-1069 зп про заробітну плату, без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити заборгованість, що виникне на день такого перерахунку з урахуванням раніше проведених виплат.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 2010 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду у Київській області, отримує пенсію за вислугу років відповідно до    статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991    в редакції    Закону України №2663-ІІІ від 12.07.2001    у розмірі 90% від заробітної плати та має право на її перерахунок у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій працівників прокуратури.
Кабінетом Міністрів України 31 травня 2012 року прийнято постанову №505 "Про упорядкування структури та умови оплати праці працівників органів прокуратури", в яку в подальшому вносились зміни щодо підвищення посадових окладів та інших складових заробітної плати, зокрема,    постановою №657 від 30.08.2017 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури", яка набрала чинності 06.09.2017 та якою збільшені розміри посадових окладів та надбавки до посадових окладів за класні чини, внаслідок чого, як вважає позивач, виникли підстави для перерахунку її пенсії.
У зв`язку з цим та з урахуванням    рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 позивач у червні 2020 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з письмовою заявою про перерахунок пенсії з більш високого заробітку відповідно до розрахунку, здійсненого на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 25.05.2020 №21-1069зп про заробітну плату.
Проте, за результатами розгляду вказаного звернення відповідачем перерахунок позивачу пенсії проведено не було.
Окрім того, позивач звертає увагу на те, що право на пенсію у розмірі 90% від чинної заробітної плати за відповідною посадою встановлено постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 12.09.2016 у справі №761/29181/16-а, яка набрала законної сили, що звільняє її від обов`язку доказування відповідних обставин.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 08.07.2020 №2600-0311-8/92094 про відмову здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно з довідкою Офісу Генерального прокурора від 25.05.2020 №21-1069зп відповідно до вимог частини двадцятої  статті 86 Закону України «Про прокуратуру»    у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Офісу Генерального прокурора від 25.05.2020 №21-1069зп про заробітну плату, без обмеження граничним розміром пенсії та виплатити заборгованість, що виникне на день такого перерахунку з урахуванням раніше проведених виплат.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ГУ ПФУ в м. Києві подало апеляційну скаргу, у якій зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю. 
Апелянтом зазначається, що здійснення перерахунку пенсії позивача не є доцільним, оскільки розмір її пенсії зменшиться з 17  254,84 грн. до 16  380,00 грн, у зв`язку з чинними обмеженнями розміру пенсій максимальним розміром відповідно до Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668 від 08.07.2011 року, який є чинним та неконституційним не визнавався.
Відповідно до закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум, установлений для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2020 року, становить 1  638,00 грн, втратили працездатність з 01.07.2020 р. - 1 712,00 грн., втратили працездатність з 01.12.2020 по 31.12.2020 р. - 1  769,00 грн., тому виплата пенсій з цих дат здійснюється у максимальному розмірі 16  380,00 грн., 17  120,00 грн та 17  690,00 грн відповідно.   
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2021 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 22.06.2021 року. 
Від позивача у справі відзиву на апеляційну скаргу не надходило. 
Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.
ОСОБА_1 з 2010 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві, отримує пенсію за вислугу років у розмірі 90% від заробітної плати.
Вказана пенсія призначена позивачці відповідно до    статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-XII    в редакції    Закону від 12.07.2001 №2663-ІІІ, яка діяла на час призначення їй пенсії.
Постановою  Шевченківського районного суду м.Києва від 12.09.2016 у справі №761/29181/16-а, яка набрала законної сили, зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві перерахувати позивачу пенсію у розмірі 90% від розміру  місячної заробітної плати без обмеження її граничного розміру.
Офісом Генерального прокурора видано позивачці довідку від  25.05.2020 №21-1069 зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій.
Вказана довідка Офісу Генерального прокурора видана позивачу відповідно до    рішень Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 та    від 26.03.2020 №6-р/2020    про розмір заробітної плати за нормами, чинними на 26.03.2020, за відповідною (прирівняною) посадою прокурора відділу, яка становить загалом 59 775,63 грн.
Позивач 11.06.2020 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про проведення перерахунку пенсії за вислугу років згідно довідки Офісу Генерального прокурора від  25.05.2020 №21-1069 зп про заробітну плату. Проте, листом від 19.06.2020 № 2600-0311-8/80494 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача про відмову у перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років з посиланням на пункт 7  постанови Кабінету Міністрів України "Про умови оплати праці прокурорів" від 11.12.2019 №1155.
У вказаному листі зазначено, що пунктом 7  постанови Кабінету Міністрів України "Про умови оплати праці прокурорів" від 11.12.2019 №1155    встановлено, що зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією    постановою, не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно із    Законом України "Про прокуратуру".
Листом від 08.07.2020 №2600-0311-8/92094 відповідач змінив підставу своєї відмови у здійсненні перерахунку пенсії та зазначив, що у разі перерахунку пенсії позивачки з 01.04.2020 згідно наданої довідки Офісу Генерального прокурора від 25.05.2020 №21-1069зп, розмір пенсії позивача з обмеженням десятьма прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність становитиме 16 380,00 грн., а оскільки позивач отримує пенсію у розмірі 17 254,84 грн., проводити такий перерахунок недоцільно.
Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві про відмову в перерахунку пенсії за вислугою років протиправним, позивач звернулася з даним позовом до суду, за результатами розгляду якого судом першої інстанції ухвалено рішення від 05 березня 2021 року.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
На час призначення позивачу пенсії (2010 рік) особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначалися  статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ  (далі - Закон №1789-ХІІ): прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку (частина перша статті 50-1). Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.
До  статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ  вносилися зміни  Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI  (далі - Закон №3668-VI), унаслідок яких, наведена вище частина сімнадцята статті 50-1  Закону № 3668-VI  з 01.10.2011 стала вісімнадцятою, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.
Водночас, станом на 2010 рік (на момент призначення позивачу пенсії)  стаття 50-1 Закону №1789-ХІІ   взагалі не передбачала обмеження максимального розміру пенсії. Такого поняття у законодавстві не існувало.
Надалі, 14.10.2014 ухвалено новий  Закон України «Про прокуратуру» №1697-VІІ  (далі - Закон №1697-VІІ).
Частина двадцята  статті 86 Закону № 1697-VІІ  (в первинній редакції) мала такий текст: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Отже, первісна редакція частини двадцятої  статті 86 Закону №1697-VІІ  та частина сімнадцята (з 01.10.2011 - вісімнадцята)  статті 50-1 Закону №1789-ХІІ  містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.
Розділ XII «Прикінцеві положення» Закону №1697-VІІ щодо набрання ним чинності (в розрізі конкретних статей закону) неодноразово змінювався, переважна більшість статей (у т.ч. стаття 86) цього Закону набрали чинності з 15 липня 2015 року. Водночас, з 15.07.2015 втратив чинність  Закон №1789-XII  (крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів).
З 01 січня 2015 року набрав чинності  Закон України від 28 грудня 2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України»  (далі - Закон № 76-VIII), яким, з-поміж іншого, внесено такі зміни: частину вісімнадцяту  статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ  (діяла до 15.07.2015) викладено в такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України»; частину двадцяту  статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру» № 1697-VІІ  (набрала чинності 15.07.2015) викладено у такій редакції: « 20. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».
Отже, починаючи з 1 січня 2015 року в Україні: жоден  закон  не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі  Закону України «Про прокуратуру»; законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України.
При цьому, Кабінет Міністрів України впродовж 2015-2019 років не визначив умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.
Така бездіяльність Кабінету Міністрів України призвела до чисельних судових спорів між пенсіонерами, які отримують пенсію відповідно до  Закону України «Про прокуратуру»  та Пенсійним фондом України.
У грудні 2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи  № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення від 13.12.2019 №7-р(II)/2019 та вирішив таке: визнав таким, що не відповідає  Конституції України  (є неконституційним), положення частини двадцятої  статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII  зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України; положення частини двадцятої  статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року                         № 1697-VII  зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня  ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення  №7-р(II)/2019: частина двадцята  статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII  зі змінами не підлягає застосуванню з дня  ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; частина двадцята  статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII  підлягає застосуванню в первинній редакції: « 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Тож, зазначене рішення Конституційного Суду України стало підставою для звернення пенсіонерів, які отримують пенсію відповідно до  Закону України «Про прокуратуру», за отриманням актуальних довідок про заробітну плату та згодом до органів Пенсійного фонду України із заявами про перерахунок пенсії.
Колегія суддів вважає цілком обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що доводи сторони відповідача про те, що після набрання чинності  рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-(ІІ)/2019 (після 13 грудня 2019 року) нормативно-правового акту про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури не ухвалено, а тому, відсутні підстави для перерахунку пенсії, є помилковими та не доводять правомірності його дій, оскільки чинна з 13 грудня 2019 року норма частини 20  статті 86 Закону № 1697-VII  визначає умовою перерахунку пенсії за вислугу років підвищення заробітної плати прокурорським працівникам.
Протягом усього періоду дії норми  статті 86 Закону № 1697-VІІ, яка визначала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, позивач мав право на перерахунок пенсії, проте був позбавлений можливості таке право реалізувати з огляду на бездіяльність Кабінету Міністрів України.
Відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури зумовило неможливість проведення органами Пенсійного фонду України перерахунку зазначених пенсій, у тому числі, пенсії позивача.
Як вже встановлено колегією суддів вище, з довідки Офісу Генерального прокурора від 25.05.2020 №21-1069 зп, яка видана позивачу відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 та  рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року №6-р/2020, розмір заробітної плати за нормами, чинними на 26.03.2020 року за відповідною (прирівняною) посадою прокурора відділу, становить всього 59 775,63 грн.
Водночас, підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача відповідно до    статті 50-1 Закону №1789-ХІІ  наразі відсутні, адже дана норма втратила чинність з 15.07.2015р. Натомість, у спірних відносинах мають застосовуватись приписи частини двадцятої  статті 86 Закону №1697-VII  з урахуванням Рішення №7-р(ІІ)/2019.
При цьому рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, та не може застосовуватись до правовідносин, які виникли до прийняття такого рішення.
Відтак, з урахуванням правової позиції, вказаної у  постанові Верховного Суду  у справі №560/2120/20, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність прийнятого відповідачем рішення про відмову у здійсненні перерахунку пенсії, оформлене листом від  08.07.2020 №2600-0311-8/92094, та про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії позивача на підставі довідки від 25.05.2020 №21-1069зп, з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, а саме: з 01.04.2020.
Окрім іншого, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Згідно позиції та тверджень ГУ ПФУ в м. Києві  максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною)  не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Пенсійний орган вказує, що у разі  перерахунку пенсії позивача її розмір становитиме з 01.04.2020 - 16380 грн, тому,  проводити такий перерахунок недоцільно. 
Обґрунтовуючи законодавчим підґрунтям обмеження пенсії позивачу максимальним розміром, відповідач посилається на положення  Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII, а також, на положення  Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI, якими також встановлено обмеження максимального розміру пенсії.
У контексті наведеного, варто врахувати, що відповідно до частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  (у редакції  Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII, чинній з 01.01.2016 року по 20.12.2016 року) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати    10 740 грн.
Водночас,  рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, визнано такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційними), положення частини сьомої  статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII, згідно з якими, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 грн.
Таким чином, починаючи з 20.12.2016р. відсутня частина сьома статті 43 в  Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
За пунктом 2  Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI, чітко зазначено, що дія положень цього  Закону  щодо визначення максимального розміру пенсії не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Слід зазначити, що Касаційний адміністрати вним суд у складі Верховного Суду вже розглядав подібні справи і висловлював правову позицію щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.
Зокрема, у постанові від 12.11.2019 р. у справі №360/1428/17 Верховний Суд виходив з того, що обмеження граничного розміру пенсії в 2017 році були введені Законом №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»
Колегія суддів Верховного Суду зазначила, що згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №911-VIII дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 01 січня 2016 року та не застосовується до пенсій, які призначені до 01 січня 2016 року.
Це означає, що обмеження виплати пенсії максимальним розміром застосовується з 01 січня 2016 року, а пенсії, призначені до 01 січня 2016 року та перевищують встановлений максимум, не можуть бути зменшені. 
Враховуючи наведене, колегія суддів переглядаючи рішення суду першої інстанції, виходить з чинних положень законодавства на висновків Конституційного Суду України, викладених у рішеннях від 20.12.2016 №7-рп/2016, від 26.03.2020 р. №6-р/2020 у справі №1-223/2018, а також з фактичних обставин даної справи.   
У даній справі позивач перебуває на обліку ГУ ПФУ в м. Києві з 26 квітня 2010 року, отримує пенсію за вислугу років, призначену до 01.01.2016 року, а відтак, обмеження, передбачені Законом №3668-VI, не поширюються на позивача, оскільки, пенсія їй призначена до набрання ним чинності в 2016 році.
Також, матеріалами справи підтверджується, що відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 12.09.2016 року у справі №761/29181/16-а задоволено позов ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління ПФУ в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Визнано протиправними дії Центрального об`єднаного управління ПФУ в м. Києві щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 у розмірі 90% місячної заробітної плати на підставі довідки Генеральної прокуратури України №18-845зп від 03.06.2016 року; зобов`язано Центральне об`єднане управління ПФУ в м. Києві здійснити з 01.01.2016 року перерахунок ОСОБА_1 пенсії за вислугу років без обмежень максимального розміру відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 відсотків від розміру її місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури Укпаїни №18-845зп від 03.06.2016 року та виплатити різницю між нарахованою та виплаченою пенсією.
Отже, право позивача на перерахунок та отримання пенсії, виходячи з 90% складових заробітної плати та без обмеження граничним розміром підтверджено окрім іншого судовим рішенням, що набрало законної сили. 
При цьому варто зазначити, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а законодавчі зміни щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам при реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.
Відповідно до  статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Засіб юридичного захисту має бути «ефективним», зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади, тобто таким,  що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір відповідно до норм матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
Відповідно до  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                                                    
Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2021 року - без змін.
Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2021 року - без змін.
Постанова  суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5    статті 328 КАС України.

Головуючий:                                                                   І.О. Лічевецький

Судді                                                                                 В.П. Мельничук

                                                                                          О.М. Оксененко