ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України

20 липня 2021 року
м. Харків

справа № 626/424/21
провадження № 22-ц/818/4217/21

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Кругової С.С., Тичкової О.Ю., 

учасники справи:
позивач:  ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 05 травня 2021 року, ухвалене суддею Рибальченко І.Г., -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання.

В обгрунтування позову зазначає, що вона навчається та є студенткою Харківського національного університету ім. В.Н.Каразіна з 01.09.2018 року, форма навчання денна, тому вона не працює та потребує матеріальної допомоги. Відповідач є її матір`ю. Близько року вона не бере участі у її утриманні, коштів на навчання не надає і надавати в добровільному порядку відмовляється. Зазначає, матеріальну підтримку у зв`язку з її навчанням їй забезпечують бабуся та дідусь. Батько періодично надає кошти, крім того вони проживають разом.

З урахування викладеного просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини доходу щомісяця до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох річного віку.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 05 травня 2021 року позов ОСОБА_1 – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/8 частини доходу щомісяця, починаючи з 22 лютого 2021 року на період її навчання, але не більш ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
Допущено негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908грн.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру стягнутих аліментів змінити та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на період навчання у розмірі 1/4 частини від усіх видів її доходу, щомісяця, починаючи з 22 лютого 2021 року і на період навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що її матір має можливість надавати їй матеріальну допомогу у більшому розмірі ніж 1/8 частина від її доходу. Зазначає, що у жовтні 2020 року відповідачка на підставі договору купівлі-продажу придбала у власність 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями у АДРЕСА_1 . У липні 2020 року відповідачка на підставі спадкового договору стала власницею 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями у АДРЕСА_2 .

Відповідачем рішення суду першої інстанції не оскаржується.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі свого представника ОСОБА_3 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 31 травня 2021 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, та стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як мати, зобов`язана утримувати повнолітню дочку, оскільки остання потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням в університеті, а отже існують правові підстави для стягнення з неї аліментів. Разом з тим, позивач не надала доказів того, що відповідач може надавати допомогу в розмірі 1/4 частини від свого доходу. При визначенні розміру аліментів суд виходив з реальної можливості відповідача ОСОБА_2 сплачувати щомісячно аліменти на утримання дочки в розмірі 1/8 частини доходу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що  ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 04 вересня 2001 року.

Згідно довідки Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна від 10 листопада 2020 року №655.20  ОСОБА_1  наказом №0210-05/1392 від 23 серпня 2018 року зарахована до складу студентів І курсу з 01 вересня 2018 року.  ОСОБА_1  є студентом ІІІ курсу навчання за освітньо-професійною програмою – бакалавр соціологічного факультету Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна денної форми навчання. Передбачуваний термін випуску 30 червня 2022 року.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 навчається у вищевказаному закладі на контрактній основі.

Як вбачається з додаткової угоди №2 від 30 серпня 2020 року до контракту №1006/18-1313с від 12 серпня 2018 року, загальна вартість навчання по цьому контракту встановлюється відповідно до розрахунку обгрунтування витрат і складає 39 520грн., в т.ч. за кожен навчальний рік складає: 3 курс 19 760грн., 4 курс 19760грн.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

За змістом статті 180 Сімейного кодексу (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Разом з тим, відповідно до положень ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч. 1 ст. 199 СК України батьки зобов`язані утримувати повнолітню дочку, сина які продовжують навчання, до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Таким чином, встановивши необхідність у додатковій матеріальній допомозі, зумовленій платним навчанням та супутніми витратами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач зобов`язаний надавати таку допомогу дочці, яка продовжує навчатися.

Посилання апелянта на те, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу на навчання у більшому розмірі, а ніж 1/8 частина від усіх видів заробітку – колегією судді не приймаються.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 працює у ФОП ОСОБА_4 контролером ринку і її заробітна плата складає 6 833грн. за місяць, що підтверджується довідкою ФОП ОСОБА_4 від 11 квітня 2021 року.

На утриманні відповідачки перебуває малолітня донька – ОСОБА_5 , 2009 року народження, яка проживає разом з нею, за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою Красноградської міської ради Харківської області.

Крім того, матеріали справи свідчать, що відповідачкою було отримано низку кредитів, доказів щодо погашення заборгованості по яким матеріали справи не містять.

Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідачка в добровільному порядку сплачувала за проживання позивачки у гуртожитку по 1 040грн. на місяць, на загальну суму 12 160грн. та за навчання позивача суми в розмірі 40 470грн. Оплати на зазначені суми проведені у період з жовтня 2018 року по грудень 2020 року, що у свою чергу спростовує доводи позивачки про ненадання їй допомоги відповідачем з приводу навчання у вищевказаному навчальному закладі.

Відповідно до роз`яснень, які містять в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежне від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Враховуючи вищенаведені обставини, обов`язок обох батьків утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а також реальну можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дочки, суд першої інстанції обгрунтовано визначив розмір аліментів - 1/8 частину від усіх видів заробітку.

Позивачем не доведено обставини, що відповідач може надавати їй допомогу в заявленому розмірі.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 05 травня 2021 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий –                                                                             Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                                О.Ю. Тичкова

                                                                                       С.С. Кругова