ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року	Львів	Справа № 500/258/21 пров. № А/857/9195/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.
за участі секретаря судового засідання:           Вовка А.Ю. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року  (суддя – Баранюк А.З., час ухвалення – 09:28 год., місце ухвалення – м.Тернопіль, дата складання повного тексту – 31.03.2021р.), 
в адміністративній справі №500/258/21 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обласної ради, 
третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача   ОСОБА_2 , 
про визнання протиправним та скасування розпорядження,  

                                                             встановив:

У січні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Тернопільської обласної ради, в якому просив визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Тернопільської обласної ради №103 від 07 серпня 2020 року про утворення конкурсної комісії Тернопільської обласної ради з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади генерального директора (головного лікаря) комунального некомерційного підприємства "Тернопільський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер" Тернопільської обласної ради. 
Відповідач Тернопільська обласна позову не визнав, у суді першої інстанції подав відзив, просив відмовити у задоволенні позовну повністю. 
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 року в задоволенні позову відмовлено. 
З цим рішенням суду першої інстанції від 30.03.2021 року не погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт оскаржене рішення суду незаконним з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що підставою для проведення конкурсу, утворення конкурсної комісії та припинення повноважень членів конкурсної комісії відповідно до Порядку проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я №1094 можливе лише за рішенням Тернопільської обласної ради. Вважає апелянт, що відповідно до п.2 ч.1 ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Порядку №1094 утворення конкурсної комісії, затвердження її складу та обрання її голови вправі була вирішувати лише обласна рада виключно на пленарних засіданнях і жоден інший орган не вправі був цього робити. На думку скаржника, суд належним чином не проаналізувавши норми права, прийшов до неправильного висновку щодо повноважень голови обласної ради видавати розпорядження про порядок формування, повноваження та затвердження складу конкурсної комісії. Вказує апелянт, що відповідно до Порядку №1094 та п.1.4. Статуту органом управління підприємства є Тернопільська обласна рада, а не керівник її уповноваженого виконавчого органу управління (голова обласної ради). Вважає позивач, що суд також безпідставно взяв до уваги як доказ законності розпорядження голови ради щодо створення конкурсної комісії рішення сесії Тернопільської обласної ради №161 від 12.05.2016 року «Про доручення голові Тернопільської обласної ради щодо вирішення окремих питань управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області у міжсесійний (міжпленарний) період», оскільки: по-перше, дане рішення суперечить діючому законодавству і по-друге, на час винесення розпорядження головою обласної ради від 07.08.2020 року №103 «Про утворення конкурсної комісії Тернопільської обласної ради з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади генерального директора (головного лікаря) комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний лікарсько- фізкультурний диспансер» Тернопільської обласної ради» існувало вже інше рішення сесії обласної ради з приводу порядку проведення конкурсу (рішення №1379 від 04.06.2019 р.). Вважає безпідставним апелянт і висновок суду про те, що законодавством розрізняється порядок створення постійних та інших комісій обласною радою відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та створення окремої конкурсної комісії на підставі Основ законодавства України про охорону здоров`я та Порядку №1094, оскільки, як було зазначено вище, вказані норми не суперечать, а повністю узгоджуються між собою і діяльність обласної ради як по створенню будь-якої комісії, так і по інших питаннях здійснюється на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Крім того, на момент винесення головою обласної ради розпорядження №103 від 07.08.2020 року про утворення конкурсної комісії та №95 від 20.07.2020 року про проведення конкурсу, вже діяла постанова Кабінету Міністрів України №1094 від 27.12.2017 року (зі змінами) про затвердження Порядку №1094. Таким чином, голова обласної ради, виносячи розпорядження №95 від 20.07.2020 року про проведення конкурсу та №103 від 07.08.2020 року про утворення конкурсної комісії, вийшов за межі своїх повноважень, порушивши вимого п.2 ч.1 ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пункти 4,8,9 та 19 Порядку №1094 та всупереч рішенню сесії Тернопільської обласної ради №1379 від 04.06.2019 року фактично одноособово підмінив орган управління підприємства, яким є обласна рада. Також вказує апелянт, що до складу комісії включено осіб, які не є представниками органів чи організацій, зазначених у п.11 Порядку №1094 та вважає безпідставним висновок суду про те, що управління охорони здоров`я - це орган управління підприємства. Вказує скаржник про незаконність включення ОСОБА_3 до складу конкурсної комісії, оскільки депутатська фракція відповідно до п.41.12. Регламенту не вправі вирішувати питання віднесені до компетенції сесії обласної ради. Також наголошує позивач на незаконності включення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до членів конкурсної комісії. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 30.03.2021 року та ухвалити нове рішення, яким задоволити позов. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково, з урахуванням наступного. 

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 перебував на посаді головного лікаря Тернопільського обласного лікарсько-фізкультурного диспансера. Після реорганізації диспансера позивач з 14 липня 2020 року перебував на посаді виконуючого обов`язки генерального директора (головного лікаря) комунального некомерційного підприємства “Тернопільський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер” Тернопільської обласної ради. 
Головою Тернопільської обласної ради видано розпорядження від 20 липня 2020 року №95 “Про проведення у Тернопільській обласній раді конкурсу на заміщення вакантної посади генерального директора (головного лікаря) комунального некомерційного підприємства “Тернопільський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер” Тернопільської обласної ради”, яким відповідно до статті 16 Основ законодавства України про охорону здоров`я, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення законодавства з питань діяльності закладів охорони здоров`я», статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 року №1094 «Про затвердження Порядку проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я», враховуючи наказ Міністерства охорони здоров`я України від 31.10.2018 року №1977 «Про внесення змін до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 78 «Охорона здоров`я», рішень Тернопільської обласної ради від 04.06.2019 року №1381 «Про перетворення Тернопільського обласного комунального лікарсько-фізкультурного диспансеру в комунальне некомерційне підприємство «Тернопільський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Тернопільської обласної ради», від 06.07.2020 року №1623 «Про визначення статутного капіталу і затвердження статуту комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Тернопільської обласної ради», від 12.05.2016 року №161 «Про доручення голові Тернопільської обласної ради щодо вирішення окремих питань управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області у міжсесійний (міжпленарний) період», вирішено провести у Тернопільській обласній раді конкурс на заміщення вакантної посади генерального директора (головного лікаря) комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Тернопільської обласної ради (а.с. 90). 
20 липня 2020 року на офіційному веб-сайті Тернопільської обласної ради оприлюднене оголошення про початок формування конкурсної комісії Тернопільської обласної ради з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади генерального директора (головного лікаря) комунального некомерційного підприємства “Тернопільський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер” (надалі комісія) (а.с. 90-зв.). 
Відповідно до листа комунального некомерційного підприємства “Тернопільський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер” від 22.07.2021 року №266 на зборах трудового колективу для участі у комісії було висунуто ОСОБА_7 - завідувача відділення спортивної медицини, ОСОБА_8 - старшу медичну сестру диспансеру та ОСОБА_9 - завідувача господарством диспансеру (а.с. 94). 
Листом Тернопільської обласної державної адміністрації від 27.07.2021 року №04-5165/06 запропоновано включити до складу комісії ОСОБА_10 , начальника відділу організаційного забезпечення та управління персоналом управління охорони здоров`я обласної державної адміністрації (а.с. 95). 
Відповідно до листа уповноваженого представника депутатської фракції Тернопільської обласної організації Всеукраїнського об`єднання “Свобода” у Тернопільській обласній раді від 30.07.2020 року №236 до складу комісії надано кандидатуру ОСОБА_3 , депутата Тернопільської обласної ради (а.с. 96). 
30 та 31 липня 2020 року до голови Тернопільської обласної ради із заявами про надання згоди на участь у комісії звернулися голова громадської організації “Ветеранів АТО “Медична варта” Зот А.М., голова Тернопільської обласної громадської організації “Асоціація медичних сестер” Фарійон Н.Я., голова Тернопільської обласної організації профспілки працівників охорони здоров`я ОСОБА_6 (а.с. 97-99). 
Розпорядженням голови Тернопільської обласної ради від 07 серпня 2020 року №103 “Про утворення конкурсної комісії Тернопільської обласної ради з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади генерального директора (головного лікаря) комунального некомерційного підприємства “Тернопільський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер” Тернопільської обласної ради” утворено конкурсну комісію у складі 9 осіб та затверджено її персональний склад. Визначено ОСОБА_3 головою конкурсної комісії,   ОСОБА_11 - секретарем конкурсної комісії, членами комісії: ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 (а.с. 10, 91). 
Вважаючи зазначене розпорядження №103 від 07 серпня 2020 року протиправним позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. 

Колегія суддів апеляційного суду вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовну. Однак, колегія суддів не погоджується із мотивами прийнятого рішення суду першої інстанції. 
Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно із п.2 ч.1 ст.43 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання утворення, обрання і ліквідація постійних та інших комісій ради, зміна їх складу, обрання голів комісій. 
Частинам 9, 10 ст.16 Основ законодавства України про охорону здоров`я передбачено, що призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу охорони здоров`я здійснюються відповідно до законодавства. Керівники державних та комунальних закладів охорони здоров`я призначаються на посаду уповноваженим виконавчим органом управління власника закладу охорони здоров`я на конкурсній основі шляхом укладання з ними контракту на строк від трьох до п`яти років. Порядок проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я та порядок укладання контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я, а також типова форма такого контракту затверджуються Кабінетом Міністрів України. 
Пунктом 1 Порядку проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України  від 27.12.2017 р. №1094 (далі – Порядок №1094) встановлено, що цей Порядок визначає механізм проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я (далі - конкурс). 
Відповідно до п.4 Порядку №1094, підставою для проведення конкурсу є рішення органу управління, яке приймається протягом трьох робочих днів з моменту виникнення вакантної посади. 
Згідно із п.5 Порядку №1094, конкурс складається з таких етапів: 1) прийняття рішення про проведення конкурсу; 2) формування конкурсної комісії (у разі необхідності оновлення її складу); 3) підготовка до проведення конкурсу (оприлюднення оголошення про проведення конкурсу, прийняття документів від осіб, які бажають взяти участь у конкурсі, перевірка поданих документів на відповідність установленим вимогам); 4) проведення конкурсу (заслуховування конкурсної пропозиції та проведення співбесіди з кандидатами (претендентами), визначення переможця конкурсу); 5) оприлюднення результатів конкурсу. 
Відповідно до п.6 Порядку №1094, орган управління тимчасово (з дня виникнення вакантної посади до призначення керівника закладу за результатами конкурсу) покладає виконання обов`язків керівника закладу на особу з числа штатних працівників закладу або призначає виконуючого обов`язки з числа інших осіб на строк, що не перевищує два місяці. 
Позивач вказав, що він виконував обов`язки директора (головного лікаря) комунального некомерційного підприємства “Тернопільський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер” Тернопільської обласної ради відповідно до розпорядження голови обласної ради від 09 липня 2020 року №89 і така обставина підтверджується вказаним розпорядженням, що доступний на інтернет-ресурсі офіційного сайту Тернопільської обласної ради. 
При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено та враховано, що 21 вересня 2020 року на засіданні конкурсної комісії Тернопільської обласної ради з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади генерального директора (головного лікаря) комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Тернопільської обласної ради, вирішено: 
1) визначити ОСОБА_2 переможцем конкурсу на заміщення вакантної посади генерального директора (головного лікаря) комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Тернопільської обласної ради за результатами конкурсу; 
2) внести подання голові Тернопільської обласної ради ОСОБА_13 щодо призначення ОСОБА_2 на посаду генерального директора (головного лікаря) комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Тернопільської обласної ради за результатами конкурсу; 
3) рекомендувати голові Тернопільської обласної ради ОСОБА_13 протягом одного місяці з дня внесення конкурсною комісією подання здійснити призначення ОСОБА_2 на посаду генерального директора (головного лікаря) комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Тернопільської обласної ради за результатами конкурсу та укласти з ним контракт терміном на 2 роки. 
Вказані фактичні обставини підтверджуються Протоколом №3 конкурсної комісії Тернопільської обласної ради з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади генерального директора (головного лікаря) комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Тернопільської обласної ради від 21 вересня 2020 року (а.с. 37-44). 
Також судом апеляційної інстанції встановлено, з доступного на інтернет-ресурсі офіційного сайту Тернопільської обласної ради, що 18 листопада 2020 року розпорядженням голови Тернопільської обласної ради №173 на підставі рішення Тернопільської обласної ради від 11.11.2020 року №1737 «Про призначення ОСОБА_2 на посаду генерального директора (головного лікаря) комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Тернопільської обласної ради», відповідно до  рішень  Тернопільської  обласної  ради  від 15.03.2014 року №1622 «Про затвердження положення про управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області» (зі змінами, внесеними рішенням Тернопільської обласної ради від 17.06.2014 року №1722) та від 21.08.2014 року №1737 «Про затвердження положення про порядок призначення на посади та звільнення з посад, укладення контрактів з керівниками підприємств, установ, організацій  спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області», керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», увільнено 18 листопада 2020 року ОСОБА_1 від виконання обов`язків на посаді генерального директора (головного лікаря) комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Тернопільської обласної ради. 
Згідно рішення Тернопільської обласної ради від 11.11.2020 року №1737 «Про призначення ОСОБА_2 на посаду генерального директора (головного лікаря) комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Тернопільської обласної ради» вирішено призначити ОСОБА_2  на посаду генерального директора (головного лікаря) вказаного комунального некомерційного підприємства та доручено голові Тернопільської обласної ради Овчаруку В.В. укласти контракт з генеральним директором (головним лікарем)  комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Тернопільської обласної ради Костівим І.С. (інтернет-ресурс на офіційному сайті Тернопільської облради: https://docs.google.com/document/d/1rzoLEHk5bn1r6hx0bD5NDbn-DWl8rSoM/edit. 
На підтвердження таких обставин в судовому засіданні колегією суддів встановлено, і такі обставини не заперечуються сторонами, що рішення конкурсної комісії від 21.09.2020 року реалізовано шляхом укладення з ОСОБА_14 контракту. 
В такій ситуації, суд апеляційної інстанції також зазначає наступне. 
Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Статтею 4 КАС України визначено: публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, - хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду; відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача; нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк. 
Право особи на звернення до суду, в тому числі до адміністративного суду, із вимогами про захист порушених прав, гарантовано статтею 55 Конституції України та статтею 5 КАС України. 
Згідно статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. 
Із аналізу наведених норм КАС видно, що право на судовий захист має особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач. 
Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист яких вона просить, і чи це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем. 
Згідно ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. 
Тобто, при розгляді адміністративної справи обов`язковою повинна бути наявність публічно-правового спору між конкретним позивачем та конкретним відповідачем, з метою судового захисту прав, свобод чи інтересів такого позивача від порушень з боку такого відповідача як суб`єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій. 
Суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю суб`єктів владних повноважень у сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону. Однією з визначальних особливостей КАС є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - суб`єкт владних повноважень. 
Задоволення адміністративного позову є можливим в разі встановлення судом фактів того, що оскаржені позивачем рішення, дії чи бездіяльність відповідача вчинені з порушенням ознак, передбачених частиною 2 статті 2 КАС України та порушують права, свободи чи законні інтереси позивача. 
При цьому, оскаржуване рішення, дія або бездіяльність суб`єкта владних повноважень повинні бути такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки позивача. 
Для того, щоб особі було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист яких вона просить, і чи це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем. 
Вирішуючи спір, суд зобов`язаний, зокрема, надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. 
Відсутність порушеного права встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в задоволенні позову. 
Як уже було вказано судом вище, пунктом 19 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт – це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк. 
В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року №2-зп у справі №3/35-313 вказано, що «…за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.». 
У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року №9-рп/2008 в справі №1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акту індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію. 
Таким чином, колегія суддів враховує, що оспорюване позивачем ОСОБА_1 у цій адміністративній справі розпорядження голови Тернопільської обласної ради №103 від 07 серпня 2020 року «Про утворення конкурсної комісії Тернопільської обласної ради з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади генерального директора (головного лікаря) комунального некомерційного підприємства "Тернопільський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер" Тернопільської обласної ради», є актом індивідуальної дії, яке вичерпує свою силу з моменту виконання утвореною Конкурсною комісією своїх завдань та функцій. 
Факт прийняття Конкурсною комісією рішення від 21 вересня 2020 року (протокол №3) про визначення переможця конкурсу на заміщення вакантної посади генерального директора (головного лікаря) комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Тернопільської обласної ради, вказує на те, що спірне розпорядження №103 від 07 серпня 2020 року, як акт індивідуальної дії, уже реалізовано його застосуванням. 
Тому, сторона позивача вправі посилатися на обставини незаконності винесення спірного розпорядження №103 від 07 серпня 2020 року у справі про оскарження результатів конкурсу. 
Таким чином, колегія суддів зазначає, що окреме (самостійне) оскарження до суду розпорядження №103 від 07 серпня 2020 року про утворення конкурсної комісії не є належним способом захисту права позивача, як учасника конкурсу, оскільки наступне скасування цього розпорядження не може призвести до відновлення порушеного права. 
На наведені фактичні обставини справи суд першої інстанції уваги не звернув, в результаті чого дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з наведених судом мотивів. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів хоча й погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, однак, мотиви, з яких виходив суд першої інстанції підлягають зміні, оскільки вони ґрунтується на неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, а саме не з`ясуванні обставин щодо реалізації оскарженого розпорядження голови Тернопільської обласної ради №103 від 07.08.2020 року про утворення конкурсної комісії. 
Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. 
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч.4 ст.317 КАС України). 
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції прийнято правильне по суті рішення щодо відсутності підстав для задоволення позову, проте з неправильним з`ясуванням у справі обставин, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити рішення суду в частині мотивів прийнятого рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
У решта частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 

                                                       постановив:  

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 –задоволити частково. 
Рішення  Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року  в адміністративній справі №500/258/21 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обласної ради про визнання протиправним та скасування розпорядження – змінити, в частині мотивів відмови у задоволенні позову. 
В решта частині рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року в адміністративній справі №500/258/21 – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повний текст постанови суду складено 13.07.2021 року