Дата документу 23.09.2021 Справа № 337/2786/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Єдиний унікальний №337/2786/20 Головуючий у 1-й інстанції: Бредун Д.С.
Провадження №22-ц/807/3322/21 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
23 вересня 2021 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді - доповідача  суддів:	Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В.,	

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу    ОСОБА_1  на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2021 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,
В С Т А Н О В И В: 
У липні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_1 неналежним чином виконую свої батьківські обов`язки по утриманню їхньої малолітньої дитини, хоча повинен і може їх виконувати. 

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 08 липня ОСОБА_2  до ОСОБА_1  про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 5020 (п`ять тисяч двадцять) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття – ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду в частині визначення розміру аліментів, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині визначення розміру аліментів та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, а саме: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 у розмірі 3000 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно , починаючи з 14 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття – ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивачем не надано доказів, які б давали підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про розмір заробітку позивача та дані про достатній розмір заробітку відповідача для оплати розміру аліментів, які заявлено позивачем, не надано жодного обґрунтованого розрахунку заявленого розміру аліментів.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2   зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. У зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до пунктів 1,2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 01 січня 2021 року це 227 000,00 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2270 грн (2270 грн х 100 = 227 000,00 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.
Встановлено, що предметом позову в цій справі є стягнення аліментів.
Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зазначена справа відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України може розглядатися в порядку спрощеного провадження, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із обґрунтованості позовних вимог, обов`язку батьків утримувати свою неповнолітню дитину.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 листопада 2008 року (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис №746, а.с.16), по день набрання законної сили рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2016 року у справі ЄУН №337146/16-ц, Провадження №2/337/344/2015 (а.с.18-19). 

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис №82, ІНФОРМАЦІЯ_5 у вказаному шлюбі народилася ОСОБА_3 (а.с.17). 

Як вказує позивачка, і що визнано відповідачем, на теперішній час неповнолітня ОСОБА_3 проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. 

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно із статтею 141  Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої - третьої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майната майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на пидбання нерухомого або рухомого майна, сума якихперевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення для справи ( ч. 1 ст. 182 СК України).
Згідно роз`яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2020 становить 2218, 00 грн., з 01.07.2020 – 2318 грн., і з 1 грудня 2020 року – 2395 грн, з 01.01. 2021 року – 2395 грн, з 01.07.2021 року – 2510 грн.
Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.
Згідно із ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
ОСОБА_2 проживає разом з донькою ОСОБА_3 та має право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів.
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами відсутня домовленість щодо сплати аліментів.
Приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати до повноліття своїх дітей, повноцінно забезпечувати їх інтереси,  колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 5020 (п`ять тисяч двадцять) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття – ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнання відповідачем позову в частині стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. на дитину не свідчить про неможливість стягнення з нього аліментів в розмірі 5020 грн., враховуючи, що обов`язок утримувати дітей рівною мірою покладається як на матір, так і батька.
Матеріали справи не містять будь – яких доказів матеріального становища відповідача, які б свідчили про те, що останній не має можливість сплачувати аліменти у стягнутому розмірі аліменти.
Водночас, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 04.01.2006 року здійснює підприємницьку діяльність. З 04.11.2019 року ФОП ОСОБА_1 зареєстрований у реєстрі Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, взятий на облік Головним управлінням ДПС у Запорізькій області Вознесенівське управління у м. Запоріжжі, Вознесенівська ДПІ веде підприємницьку діяльність за наступними кодами: Код КВЕД 77.33 Надання в оренду офісних машин і устаткування, у тому числі комп`ютери; КОД КВЕД 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними обладнаннями; Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; Код КВЕД 47.52 роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами; Код КВЕД 62.09 Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем.
Також ОСОБА_1 , є керівником та співвласником Товариства з обмеженою відповідальністю « Нова Хвиля 2016» ( код ЄДРПОУ 4036088), розмір внеску ОСОБА_1 до статутного фонду складає 404527.20 грн. код КВЕД 35.11 Виробництво електроенергії, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 08.07.2020 № 1006874600.
Доказів того, що дане підприємство є збитковим підприємством, матеріали справи не містять. 
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що розмір аліментів, визначений судом першої інстанції, відповідає вимогам закону. Такий розмір аліментів на утримання дитини буде необхідним та достатнім для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; відповідатиме принципам розумності та справедливості, та не ставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б могли вплинути на визначення розміру аліментів. В матеріалах справи відсутні відомості, що на утриманні відповідача перебувають інші особи.
Надання батьком добровільної допомоги на утримання дитини або добровільна сплата аліментів не є підставою для відмови у позові.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що він сплачував у добровільному порядку аліменти, та надавав допомогу, не є підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судом першої інстанції. 

Отже, скаржником ОСОБА_1 не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування визначеного розміру аліментів.
Відповідно до ч.1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи.
Будь-яких належних, достовірних та достатніх доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.
Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишається апеляційний судом без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін підстав для зміни розподілу судових витрат немає.
       Керуючись ст.ст. 367, 368, 369,  374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2021 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Повний текст постанови складено 23 вересня 2021 року.

Головуючий, суддя 	Суддя	Суддя	
Подліянова Г.С.	Гончар М.С. 	Маловічко С.В.