ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.08.2021 року                                                                 м. Одеса
Єдиний унікальний номер справи №520/6667/14-ц
Апеляційне провадження № 22-ц/813/5986/21 
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач), 
суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря – Кузьмук А.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Згоди Олексія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 25 червня 2019 року, постановлену під головуванням судді Гниличенко М.В., 
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог скарги та відзиву на скаргу 
20 травня 2019 року представник ОСОБА_2 в інтересах  ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. (далі - приватний виконавець), визначивши заінтересованою особою публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі -ПАТ «Дельта Банк», банк).
Скарга обґрунтована тим, що заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 09 жовтня 2014 року по справі №520/6667/14 задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до  ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто солідарно з відповідачів 46 763,32 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13 травня 2014 року становило 544 636, 30 грн.
Вказував, що строк для виконання заочного рішення, що набрало чинності 21 жовтня 2014 року, сплинув 21 жовтня 2015 року. У зазначений період стягувачем не було вчинено будь-яких дій, спрямованих на отримання виконавчого листа та пред`явлення його до примусового виконання у річний строк, встановлений Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606-XIV).
10 серпня 2017 року представнику банка Київським районним судом м.Одеси видано виконавчий лист №520/6667/14 відносно боржниці  ОСОБА_1 .
Зазначений виконавчий документ вперше був пред`явлений до виконання до Другого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси (далі - Другий Київський ВДВС) вже з порушенням річного строку для пред`явлення його до виконання та повернутий стягувачу 12 жовтня 2017 року на підставі п.10 ст.4 Закону України  «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі – Закон №1404-VIII). 
03 жовтня 2018 року, представник банка повторно пред`явив вказаний виконавчий лист до примусового виконання приватному виконавцю Притуляку В.М., який, у порушення п.2 ч.4ст.4 Закону №1404-VIII, не повернув його стягувачу, а того ж дня виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, а також постанови про накладення арешту на майно та грошові кошти боржниці, про стягнення з неї основної винагороди
Посилаючись на зазначені обставини, заявник просив:
- визнати неправомірними дії приватного виконавця, направлені на відкриття виконавчого провадження №57351447 на підставі виконавчого листа №520/6667/14, виданого судом 10 серпня 2017 року; 
- скасувати вказану постанову про відкриття виконавчого провадження; 
- зобов`язати приватного виконавця усунути порушення, обумовлені неправомірними діями, та поновити порушені права ОСОБА_1 (т.1а.с.1-5).
У відзиві на скаргу приватний виконавець просив суд відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», що до його повноважень не входить вирішення питання правомірності видачі судом виконавчих документів (т.1а.с.27).
Заінтересована особа ПАТ «Дельта Банк» свого ставлення до скарги не висловило.

Зміст  ухвали суду першої інстанції 
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 25 червня 2019 року в задоволенні скарги відмовлено.
Судове рішення мотивовано тим, що у приватного виконавця не було законних підстав для відмови стягувачу у прийнятті виконавчого листа №520/6667/14, виданого Київським районним судом м.Одеси 10 серпня 2017 року, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь банка; що заявником обрано неналежний спосіб захисту прав боржниці шляхом подання скарги на дії приватного виконавця замість звернення до суду за захистом її прав в порядку розділу VI ЦПК України. Крім того, суд дійшов висновку про те, що боржниця пропустила строк подання скарги до суду та при цьому вимог про його поновлення не заявляла (т.1а.с.117-121).

Короткий зміст доводів апеляційної скарги 
В апеляційній скарзі адвокатЗгода О.О. в інтересах  ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу.
Доводи скарги, зокрема, зводяться до того, що дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження є неправомірними, що судом першої інстанції не враховано норми п.2ч.4ст.4 Закону №1404-VIII, якими передбачено, що приватний виконавець повинен був перевірити виконавчий документ на предмет додержання стягувачем встановлених законом строків для пред`явлення виконавчого документу до виконання, і за результатами такої перевірки повернути виконавчий документ стягувачу.
Апелянт також зазначив, що про існування постанови про відкриття виконавчого провадження від 03 жовтня 2018 року йому стало відомо лише 08 травня 2019 року, після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, а тому, звертаючись до суду зі скаргою 20 травня 2019 року, з урахуванням положень ч.3ст.124 ЦПК України, строк на оскарження дій приватного виконавця не пропущений (т.1а.с. 125-134).
Справа розглядалась судами неодноразово (т.1а.с.164-167,242-245).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 січня 2021 року апеляційну скаргу адвокатаЗгода О.О. в інтересах  ОСОБА_1 прийнято  до апеляційного провадження   (т.2 а.с.6).
Представник банка в судове засідання, призначене на 26 серпня 2021 року, не з`явився, про дату,час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату з поважних причин не подавав, що відповідно до правил ч.2ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності. 

Позиція апеляційного суду 
Заслухавши суддю-доповідача, представників боржниці та приватного виконавця, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції зміні, з викладенням її мотивувальної частини в редакції цієї постанови з таких підстав. 

Встановлені судом фактичні обставини справи
Встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 09 жовтня 2014 року (справа №520/6667/14) стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість в розмірі 46 763,32 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13 травня 2014 року складала 544 636, 30 грн., та судові витрати в розмірі 1 827 грн.
Заочне рішення суду учасниками судового процесу не оскаржено та набрало законної сили 21 жовтня 2014 року.
04 серпня 2017 року представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Київського районного суду м.Одеси із заявою про видачу копії заочного рішення суду та виконавчих листів. 
10 серпня 2017 року Київським районним судом м.Одеси видано виконавчий лист №520/6667/14 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором на користь ПАТ «Дельта Банк» в розмірі 46 763, 32 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13 травня 2014 року становить 544 636, 30 грн., в якому зазначено, що рішення набрало чинності 21 жовтня 2014 року, що виконавчий лист може бути пред`явлений до виконання протягом трьох років (т.1а.с.11-12,34).
Вперше виконавчий документ від 10 серпня 2017 року пред`явлено до Другого Київського ВДВС м.Одеси, який повернув його стягувачу 12 жовтня 2017 року на підставі п.10 ст.4 Закону №1404-VIII (виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю) т.1а.с.12.
У подальшому, 03 жовтня 2018 року, банк повторно звернувся з заявою про примусове виконання та виконавчим листом №520/6667/14 до приватного виконавця Притуляка В.М. (т.1а.с.9,32-33).
03 жовтня 2018 року приватний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №57351447 на підставі вищевказаної заяви та виконавчого листа №520/6667/14, виданого Київським районним судом м.Одеси 10 серпня 2017 року, відносно боржника ОСОБА_1 (т.1а.с.13-13,37). 
03 жовтня 2018 року приватний виконавець прийняв постанови про стягнення з боржниці основної винагороди та про арешт її майна (т.1а.с.15-18).
03 жовтня 2018 року приватним виконавцем постанова про відкриття провадження від 03 жовтня 2018 року надіслана боржниці(т.1а.с.38,43-45).
14 грудня 2018 року приватним виконавцем винесена постанова ВП №57351447 про арешт коштів ОСОБА_1 (т.1а.с.64).
17 січня 2019 року приватним виконавцем боржниці надіслана письмова вимога про явку до приватного виконавця 23 січня 2019 року, із зобов`язанням надати декларацію про доходи та майно, достовірні відомості про доходи та місце роботи (т.1а.с.78-79).
18 травня 2019 року до приватного виконавця надійшла заява адвоката боржниці ОСОБА_2 про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, з якими він ознайомився у той же день (т.1а.с.104).
20 травня 2019 року  адвокат Згода О.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання дій приватного виконавця Притуляка В.М. неправомірними (т.1а.с.1-5).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Із зазначеного вище вбачається, що при здійсненні заходів з примусового виконання рішення суду органи виконавчої служби мають діяти в межах повноважень та у спосіб, який передбачений законом, а саме Законом №1404-VIII. 
Відповідно до п.1ч.1ст.3 Закону №1404-VIII, крім іншого, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Частиною 1ст.4 Закону №1404-VIII встановлені вимоги до виконавчого документа, в якому, зокрема, зазначаються дата набрання рішенням законної сили, строк пред`явлення рішення до виконання (п.п.6,7).
Як зазначалось вище:
-10 серпня 2017 року Київським районним судом м.Одеси видано виконавчий лист №520/6667/14 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором на користь ПАТ «Дельта Банк» в розмірі 46 763, 32 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13 травня 2014 року становить 544 636, 30 грн., в якому зазначено, що рішення набрало чинності 21 жовтня 2014 року, виконавчий лист може бути пред`явлений до виконання протягом трьох років (т.1а.с.11-12,34).
-вперше виконавчий документ від 10 серпня 2017 року пред`явлено до Другого Київського ВДВС, який повернув його стягувачу 12 жовтня 2017 року на підставі п.10 ст.4 Закону №1404-VIII (виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю) т.1а.с.12.
-у подальшому, 03 жовтня 2018 року, банк повторно звернувся з заявою про примусове виконання та виконавчим листом №520/6667/14 до приватного виконавця Притуляка В.М. (т.1а.с.9,32-33).
Оскільки вказаний виконавчий лист не визнавався Київським районним судом м.Одеситаким, що не підлягає виконанню, апеляційний суд вважає, що приватний виконавець Притуляк В.М. правомірно 03 жовтня 2018 року прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження №57351447, оскільки до його повноважень не входить надання оцінки відповідності виконавчого документа вимогам закону або помилкам, допущеним судом при його оформленні або видачі.
Посилання заявника на те, що приватний виконавець повинен був повернути виконавчий документ стягувачу на підставі п.2ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII (пропущено встановлений законом строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання),є помилковим.
Ураховуючи те, що згідно змісту виконавчого листа його можна було пред`явити до виконання протягом трьох років, що кінцевим строком пред`явлення виконавчого документа до виконання було 21 жовтня 2017 року, апеляційний суд вважає, що пред`явленням 10 серпня 2017 рокувиконавчого листа до Другого Київського ВДВС, який повернув його стягувачу 12 жовтня 2017 року на підставі п.10ч.4ст.4 Закону №1404-VIII, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перервалися.
Так, повернення виконавчого документа стягувачу підставі п.10ч.4ст.4 Закону №1404-VIII (виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю), відповідно до правил ч.4ст.12 вказаного Закону, не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом трьох років з дати його повернення. 
Колегія суддів вважає, що приватним виконавцем здійснено необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом.
Таким чином, приватним виконавцем проведено дії для виконання рішення суду відповідно до вимог Закону№1404-VIII, а тому підстави для задоволення скарги на його дії та рішення відсутні. 
При цьому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що заявником пропущений строк подання скарги до суду, що клопотання про поновлення строку ним не заявлено.
Так, сам по собі факт надіслання у жовтні 2018 року приватним виконавцем Алексєєвич Л.І. рекомендованим відправленням постанови про відкриття виконавчого провадження від 03 жовтня 2018 року (т.1а.с.42,43-45), без отримання даних про його вручення боржниці, не є належним доказом того, що вона була обізнана про існування вказаної постанови. 
Частиною 5 ст.74 Закону №1404-VIII передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. 
Такий же строк встановлений ч.1 ст.449 ЦПК України, згідно якої скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.
Відповідно до ч.1 ст.123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Як вбачається з матеріалів справи, представник Згода О.О. в інтересах ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження №57351447 вперше 08 травня 2019 року, про що свідчить його власний підпис (т.1а.с.104).
Процесуальний строк розпочався 09 травня 2019 року, тобто з наступного дня коли наступила подія, а саме ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, у зв`язку з чим останній день 10 денного строку припав на 18 травня 2019 року, а не на 17 травня 2019 року, як помилково зазначив суд першої інстанції.
Оскільки 18 травня 2019 року (субота) було вихідним днем, то заявником, із додержанням вимог ч.3ст.124 ЦПК України, подано скаргу у перший робочий день після вихідного 20 травня 2019 року (понеділок). 
Таким чином, представник Згода О.О. в інтересах ОСОБА_1 не пропустив процесуальний строк на подачу скарги на дії приватного виконавця.
Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Згоди Олексія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 25 червня 2019 року змінити, виклавши її мотивувальну в редакції цієї постанови.
В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено 02 вересня 2021 року.

Головуючий 

Судді: