ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" липня 2021 р.           Справа№ 910/7804/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Руденко  М.А.
суддів:            Дідиченко  М.А. 
          Пономаренка  Є.Ю. 

при секретарі           Реуцькій Т.О.
          
За участю представників:           
від позивача 1: Куса Л.І. (ордер серія АІ №1129689 від 06.07.2021 року);
від позивача 2 : Куса Л.І. (ордер серія АІ №1129689 від 06.07.2021 року);
від відповідача 1: Сич О.Ю. (ордер серія АІ « 1129389 від 05.07.2021 року);
від відповідача 2: не з`явився 

розглянувши апеляційну скаргу           ОСОБА_1 
на ухвалу                     господарського суду міста Києва від 26.05.2021 про задоволення заяви про забезпечення позову 
у справі                     №910/7804/21 (суддя Щербаков С.О.)
за позовом            ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 
до                               1. ОСОБА_1 ,
2. ОСОБА_4 
про                               визнання недійсним договору, акту та скасування реєстраційної дії,
В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у якому просили:
- визнати недійсним договір міни частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальна фірма «Криптон» від 20.04.2021, укладений між відповідачами;
- визнати недійсним акт приймання-передачі частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальна фірма «Криптон» від 20.04.2021, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дібровою О.С., зареєстрований в реєстрі за №521, 522, за яким відповідач 2, (відчужувач) передав, а відповідач 1 , прийняв частку в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальна фірма «Криптон» у розмірі 33% відсотки, яка в грошовому еквіваленті становить 16  500,00 грн.;
- скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію: внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, проведену державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грицак Людмилою Олександрівною від 22.04.2021, стосовно зміни учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальна фірма «Криптон».
Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.05.2021 у справі № 910/7804/21 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачам строк для усунення недоліків позовної заяви.
25.05.2021 до суду першої інстанції від  позивачів надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
Крім того, 25.05.2021 до господарського суду міста Києва  від позивачів надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивачі просили вжити заходи забезпечення позову, шляхом:
- заборони відповідачу 1 відчужувати належну йому частину частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальна фірма «Криптон» у розмірі 33%, яка в грошовому еквіваленті становить 16  500, 00 грн.;
- заборони усім та будь-яким державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (включаючи державних реєстраторів суб`єктів державної реєстрації, зокрема, але не виключно, державним реєстраторам Міністерства юстиції України, територіальних органів Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міських, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, приватним та державним нотаріусам та іншим суб`єктам державної реєстрації, а також державним та приватним нотаріусам), приймати будь-які рішення та (або) проводити будь-які реєстраційні дії та (або) вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записи щодо, зокрема, але не обмежуючись, відчуження/передачі, обтяження або переходу права власності на частину частки відповідача 1 у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальна фірма «Криптон» у розмірі 33%, яка в грошовому еквіваленті становить 16  500,00 грн.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі № 910/7804/21 заяву позивача 1 та позивача 2 про забезпечення позову задоволено, до набрання рішенням законної сили у справі № 910/7804/20 вжито наступні заходи до забезпечення позову: 
- заборонено відповідачу 1 відчужувати належну йому частину частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальна фірма «Криптон» у розмірі 33%, яка в грошовому еквіваленті становить 16  500,00 грн.;
- заборонено усім та будь-яким державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (включаючи державних реєстраторів суб`єктів державної реєстрації, зокрема, але не виключно, державним реєстраторам Міністерства юстиції України, територіальних органів Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міських, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, приватним та державним нотаріусам та іншим суб`єктам державної реєстрації, а також державним та приватним нотаріусам), приймати будь-які рішення та (або) проводити будь-які реєстраційні дії та (або) вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записи щодо, зокрема, але не обмежуючись, відчуження/передачі, обтяження або переходу права власності на частину частки відповідача 1 у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальна фірма «Криптон» у розмірі 33%, яка в грошовому еквіваленті становить 16  500,00 грн.
Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що:
- оскільки позивачі звернулися до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися або мали намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивачі не зможуть їх захистити в межах одного цього судового провадження за їх позовом без нових звернень до суду;
- враховуючи наведені обставини у їх сукупності, наявність корпоративного спору щодо відчуження частки у статутному капіталі без повідомлення позивачів, припущення позивачів про можливість наступного відчуження/відступлення спірної частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальна фірма «Криптон» є обґрунтованими;
- при цьому у випадку наступного відчуження спірної частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальна фірма «Криптон» захист порушених прав позивачів буде ускладненими, оскільки права на таку частку можуть перейти до іншої (інших) особи (осіб) та позивачі не зможуть захистити свої порушені права в межах даного судового процесу, а вимушені будуть ініціювати нові позови.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/7804/20 про забезпечення позову скасувати, в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.
У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою та такою, що була постановлена судом першої інстанції з порушенням приписів ГПК України.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на те, що:
- підставою для звернення позивачів до суду з позовом стало те, що позивачі згоди на відчуження частки відповідача 2 не надавали, загальні збори не проводились та повідомлення про намір здійснити відчуження частки від відповідача 2 не надходило, що свідчить про те, що вказана частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальна фірма «Криптон» була відчужена з порушенням приписів п. 3.8 Статуту у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальна фірма «Криптон», тобто спір у цій справі стосується захисту переважного права позивачів у разі відчуження частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальна фірма «Криптон», а не корпоративних прав позивачів на частку у статутному капіталі вказаного товариства яка їм не належала, а належала іншому учаснику товариства;
- застосовані судом заходи забезпечення позову є неспівмірними та неадекватними із заявленими вимогами, що є порушенням ч. 4 ст. 137 ГПК України; 
- судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не було досліджено питання правочину, на підставі якого здійснено перереєстрацію частки у статутному капіталі , і відповідне обрання заходу забезпечення у вигляді арешту частки повинно бути використане судом виключно при з`ясуванні обставин форми переходу права власності на частку;
- забороняючи всім державним реєстраторам проводити державну реєстрацію будь-яких змін відомостей про юридичну особу, суд першої інстанції порушив п. 4 ч. 5 ст. 137 ГПК України;
- відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити,серед іншого  пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, а за змістом ч. 6 ст. 140 ГПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення, проте судом першої інстанції при постановлення оскаржуваної ухвали було порушено вимоги ч. 6 ст. 140 ГПК України та положення ч. 7 ст. 140 ГПК України згідно з якими суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу;
- оскільки оскаржувана ухвала взагалі не містить відомостей про запропоновані позивачами заходи зустрічного забезпечення позову, так само як не містить опису вирішення судом першої інстанції питання про зустрічне  забезпечення, судом першої інстанції не було дотримано вимог чинного процесуального законодавства в частині розгляду питання про зустрічне забезпечення при вирішенні питання про забезпечення позову у справі № 910/7804/21;
- за змістом положень ст. 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається або до подання позовної заяви або одночасно з пред`явленням позову або після відкриття провадження у справі, проте на момент написання цієї апеляційної скарги відомості про відкриття провадження у господарській справі № 910/7804/21 відсутні, тобто заява про забезпечення позову мала б бути визнана судом першої інстанції такою, що подана з порушенням правил ст. 138 ГПК України, а відтак у її задоволенні слід було відмовити, в той час як суд першої інстанції прийняв «умовне» рішення про відкриття провадження у справі, оскільки позивачі подали заву про усунення недоліків позовної заяви;
- задовольняючи заяву про забезпечення позову в частині накладення арешту на частку у статутному капіталі товариства і корпоративні права та заборони вчиняти/здійснювати/ проводити певні реєстраційні дії судом першої інстанції не було враховано, що заходи забезпечення позову повинні узгоджуватись з предметом та підставами позову, в той час як такий захід забезпечення позову як накладення арешту на майно обмежує право особи користуватись та розпоряджатись майном, а тому може застосовуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу;
- вимоги про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони усім та будь-яким державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (включаючи державних реєстраторів суб`єктів державної реєстрації, зокрема, але не виключно, державним реєстраторам Міністерства юстиції України, територіальних органів Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міських, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, приватним та державним нотаріусам та іншим суб`єктам державної реєстрації, а також державним та приватним нотаріусам), приймати будь-які рішення та (або) проводити будь-які реєстраційні дії та (або) вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записи щодо, зокрема, але не обмежуючись, відчуження/передачі, обтяження або переходу права власності на частину частки відповідача 1 у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальна фірма «Криптон» (код ЄДРПОУ 19136506) у розмірі 33%, яка в грошовому еквіваленті становить 16  500,00 грн. є такими, що спрямовані на невизначене коло осіб, що унеможливлює їх реальне виконання, а також не можуть істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або відновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів заявника.
Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 апеляційну скаргу у справі №910/7804/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Руденко М.А. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю.
З огляду на те, що вказана апеляційна скарга була подана 31.05.2021 безпосередньо до суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування у суду першої інстанції матеріалів справи №910/7804/20 та відкладення вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою до надходження матеріалів даної справи з суду першої інстанції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 витребувано з господарського суду міста Києва матеріали справи №910/7804/20.
14.06.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/7804/20.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/7804/20, справу призначено до розгляду на 06.07.2021 об 11 год. 05 хв.
У судовому засіданні 06.07.2021 року представник відповідача 1 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, в задоволенні заяви відмовити.
Представник позивачів 1 та 2  заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив  її залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.
Представник відповідача 2 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники сторін були повідомлені  належним чином (а.с.75,76,82,83 ).  
Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи , належним чином повідомлених  про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Пунктом 2 ч.3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає  справу за відсутності  такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки. 
Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників сторін обов`язковою не визнавалась,  судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності  представника відповідача 2 за наявними у справі доказами.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача 1, позивача 2 та відповідача 1, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила наступне.
Як судом першої інстанції та підтверджується матеріалами оскарження ухвали,  у травні 2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у якому просили:
- визнати недійсним договір міни частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальна фірма «Криптон» від 20.04.2021, укладений між відповідачами;
- визнати недійсним акт-приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальна фірма «Криптон» від 20.04.2021, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дібровою О.С., зареєстрований в реєстрі за №521, 522, за яким відповідач 2, (відчужувач) передав, а відповідач 1 , прийняв частку в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальна фірма «Криптон» у розмірі 33% відсотки, яка в грошовому еквіваленті становить 16  500,00 грн.;
- скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію: внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, проведену державним реєстратором: приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грицак Людмилою Олександрівною від 22.04.2021, стосовно зміни учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальна фірма «Криптон».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюваний договір суперечить положенням вимог п. 3.8 Статуту товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальна фірма «Криптон» (далі Товариство), учасниками якого є і позивачі, та ст. 21 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» згідно з якими  відчуження частки (частини частки) та надання її в заставу допускається лише за згодою інших учасників Товариства, проте загальні збори учасників Товариства для вирішення питання щодо відчуження відповідачем 2 своєї частки в статутному капіталі на користь відповідача 1 не скликались і не проводились, повідомлення від відповідача 2 про його намір відчужити частку в статутному капіталі не находило, згоди учасників товариства на відчуження частки надано не було.
Крім того, позивачі зазначили про те, що ст. 20 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», встановлено переважне право учасника товариства на придбання частки (частини частки) іншого учасника товариства, що продається третій особі, а  учасник товариства, який має намір продати свою частку третій особі зобов`язаний письмово повідомити про це інших учасників товариства та проінформувати про ціну та розмір частки, що відчужується.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.05.2021 у справі № 910/7804/21 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачам строк для усунення недоліків позовної заяви.
25.05.2021 до суду першої інстанції від  позивачів надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
Крім того, 25.05.2021 до господарського суду міста Києва  від позивачів надійшла заява про забезпечення позову (а.с. 11 мат.ос.), в якій позивачі просили вжити заходи забезпечення позову, шляхом:
- заборони відповідачу 1 відчужувати належну йому частину частки в статутному капіталі Товариства у розмірі 33%, яка в грошовому еквіваленті становить 16  500, 00 грн.;
- заборони усім та будь-яким державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (включаючи державних реєстраторів суб`єктів державної реєстрації, зокрема, але не виключно, державним реєстраторам Міністерства юстиції України, територіальних органів Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міських, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, приватним та державним нотаріусам та іншим суб`єктам державної реєстрації, а також державним та приватним нотаріусам), приймати будь-які рішення та (або) проводити будь-які реєстраційні дії та (або) вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записи щодо, зокрема, але не обмежуючись, відчуження/передачі, обтяження або переходу права власності на частину частки відповідача 1 у статутному капіталі Товариства у розмірі 33%, яка в грошовому еквіваленті становить 16  500,00 грн.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі № 910/7804/21 заяву позивача 1 та позивача 2 про забезпечення позову задоволено, що колегія суддів вважає вірним з огляду на таке.
Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною 1 ст. 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується:
1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;
6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;
7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;
8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;
9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;
10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:
- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;
- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;
- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;
- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Отже, виходячи з приписів чинного законодавства, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом, якщо невжиття цих заходів може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, та як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантії реального виконання рішення, а адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).
Звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову, позивачі, серед іншого, обґрунтовували її можливістю укладення подальших правочинів та повторних реєстраційних дій щодо спірної частки у статутному капіталі Товариства, що унеможливить захист заявниками своїх прав за позовом та, у разі задоволення позовних вимог, унеможливить виконання вказаного рішення, оскільки у разі подальшого відчуження спірної частки в статутному капіталі Товариства заявники не зможуть захистити свої порушені права у даному судовому процесі та будуть вимушені або звертатись із такими ж позовними вимогами до нових учасників Товариства або змінювати предмет позову та залучати до розгляду справи інших осіб, що у свою чергу призведе до того, що розгляд справи по суті буде затримано, а заявників  буде позбавлено оперативного та вчасного захисту належних їм прав.
Крім того позивач зазначили про те, що:
- заявлені заходи забезпечення позову щодо спірної частки у статутному капіталі Товариства є обґрунтованими, і невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення прав заявників за захистом яких вони мають намір звернутись до суду;
- заявлені заходи забезпечення позову є доцільними, оскільки дозволять гарантувати незмінність власника спірної частки до закінчення розгляду справи, без чого неможливий ефективний захист порушених прав заявників;
- запропоновані до вжиття заходи забезпечення позову не є втручанням в господарську діяльність Товариства та  не створять для цього товариства та для відповідача 1 негативних наслідків, а отже являються адекватними і співмірними із заявленими позовними вимогами;
- заборона вчинення реєстраційних дій є одним з визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»;
- обраний вид забезпечення позову шляхом встановлення тимчасових обмежень щодо розпорядження та здійснення реєстраційних дій стосовно спірної частки в статутному капіталі до вирішення спору про недійсність договору та акту приймання-передачі, відповідно і наявність чи відсутність підстав переходу частки до відповідача 1, є співмірним з позовними вимогами, має тимчасовий характер та не порушить права та інтересів інших осіб.
Також, колегія суддів приймає до уваги, що згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, предметом розгляду у якій є правомірність забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, позовні вимоги про визнання якого таким, що не підлягає виконанню, має розглядатися судами:
- оскільки у даному разі Фірма мала намір звернутися до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не мала взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а мала застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
- при цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. 
Отже, згідно з вказаним правовим висновком при розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову, поданої у спорах, предметом у яких є немайнові вимоги, задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, судами не повинна взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а повинна застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду та те, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. 
З матеріалів справи слідує, що позивачем подано позов про визнання недійсними укладеного між відповідачами договору  міни частки у статутному капіталі Товариства та складеного на його виконання акту приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства, а також скасування в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційної дії вчиненої за наслідками укладення оспорюваного договору.
Підстава позову - обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які в сукупності дають право особі звернутися до суду з вимогами до відповідача. Предмет позову - матеріально-правові вимоги позивача до відповідача.
Предметом спору у цій справі є визнання недійсними договору  міни частки у статутному капіталі Товариства та складеного на його виконання акту приймання-передачі частки у статутному капіталі, а також скасування в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційної дії вчиненої за наслідками укладення оспорюваного договору, а підставою позову - відчуження частки у статутному капіталі Товариства в порушення вимог чинного законодавства та порушення корпоративних прав позивачів зокрема щодо переважного права на придбання вказаної частки у статутному капіталі Товариства.
Отже, виходячи з предмета та підстав позову, кінцевою метою позову у цій справі є поновлення порушених прав, інтересів позивачів як учасників  Товариства, зокрема, шляхом повернення спірної частки у статутному капіталі Товариства у розмірі 33%, яка в грошовому еквіваленті становить 16  500,00 грн. відповідачу 1, який був учасником вказаного товариства до укладення спірного договору.
При цьому, факт зміни складу учасників Товариства після укладення оскаржуваного договору підтверджується відомостями, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Колегія суддів зазначає про те, що:
- враховуючи те, що за змістом положень ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, оспорюваний у цій справі правочин є правомірним до визнання його недійсним в судовому порядку;
- вказане надає особі, яка набула прав власності на частку у статутному капіталі Товариства на підставі спірного договору до визнання недійсним такого договору права на відчуження такої частки;
-  водночас у випадку наступного відчуження спірної частки у статутному капіталі Товариства захист порушених прав позивачів буде ускладненими, оскільки права на таку частку можуть перейти до іншої (інших) особи (осіб) та позивачі не зможуть захистити свої порушені права в межах даного судового процесу, а вимушені будуть ініціювати нові позови як до набувачів спірної части у статутному капіталі Товариства, так і  позовів про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників Товариства, що потребуватиме значних як фінансових, так і правових витрат, покладання яких на позивачів буде неправомірним.
Отже, невжиття вказаних заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті і набрання законної сили судовим рішенням може істотно ускладнити в разі задоволення позовних вимог ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду. 
Щодо посилань апелянта на те, що забороняючи всім державним реєстраторам проводити державну реєстрацію будь-яких змін відомостей про юридичну особу, суд першої інстанції порушив п. 4 ч. 5 ст. 137 ГПК України згідно з яким не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору, а також на те, що такий захід забезпечення позову спрямований на невизначене коло осіб, що унеможливлює його реальне виконання, а також не може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або відновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів заявника, колегія суддів зазначає про те, що такий спосіб забезпечення позову як заборона вчинення реєстраційних дій прямо передбачений Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 09.11.2018 у справі №915/508/18, від 12.03.2020 у справі №916/3479/19, від 24.06.2020 у справі №902/1051/19. 
При цьому, колегія суддів зауважує і на тому, що невжиття зазначеного заходу забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених корпоративних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулись до суду, подавши позов у цій справі, оскільки у разі, якщо до закінчення розгляду цієї справи державним реєстратором будуть здійснені нові реєстраційні дії стосовно Товариства, то позивачі не зможуть захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що:
- з огляду на існування обґрунтованого припущення, що невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернувся до суду, заявлені заходи щодо заборони відповідачу 1 відчужувати на користь будь-яких осіб та вчиняти будь-які інші дії щодо частки в статутному капіталі Товариства а також заборони усім та будь-яким державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (включаючи державних реєстраторів суб`єктів державної реєстрації, зокрема, але не виключно, державним реєстраторам Міністерства юстиції України, територіальних органів Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міських, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, приватним та державним нотаріусам та іншим суб`єктам державної реєстрації, а також державним та приватним нотаріусам), приймати будь-які рішення та (або) проводити будь-які реєстраційні дії та (або) вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записи щодо, зокрема, але не обмежуючись, відчуження/передачі, обтяження або переходу права власності на частину частки відповідача 1 у статутному капіталі Товариства у розмірі 33%, яка в грошовому еквіваленті становить 16  500,00 грн. є обґрунтованими;
- обрані способи забезпечення позову співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог.
При цьому колегія суддів зауважує апелянтові на тому, що вжиті заходи забезпечення позову є доцільними, оскільки дозволять гарантувати незмінність власника спірної частки до закінчення розгляду справи, без чого неможливий ефективний захист порушених прав позивачів та на тому, що вказані заходи не матимуть наслідком втручання в господарську діяльність Товариства та  не створять для цього товариства та всіх його учасників негативних наслідків.
Посилання апелянта як на підставу для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову на те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не було досліджено питання недійсності правочину, на підставі якого здійснено перереєстрацію частки у статутному капіталі, і відповідне обрання заходу забезпечення у вигляді арешту частки повинно бути використане судом виключно при з`ясуванні обставин форми переходу права власності на частку, колегією суддів до уваги не приймаються, а вказані обставини судом не досліджуються, оскільки при встановленні наявності підстав  для вжиття заходів забезпечення позову суд не досліджує наявність підстав для задоволення поданого до суду позову.
При цьому колегія суддів вважає помилковими посилання апелянта на те, що спір у цій справі стосується захисту переважного права позивачів у разі відчуження частки у статутному капіталі Товариства, а не корпоративних прав позивачів на частку у статутному капіталі вказаного Товариства яка їм не належала, а належала іншому учаснику Товариства, оскільки за змістом ст. 167 ГК України корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами, а відтак, право на переважне придбання частки у статутному капіталі товариства також є корпоративними правом.
Також не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову той факт, що судом першої інстанції при її постановленні не вирішено  питання зустрічного забезпечення, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.141 ГПК України вирішення даного питання є правом, а не обов`язком суду першої інстанції,  а також те, що вказану ухвалу винесено до відкриття провадження у цій справі, так як вимогами ст. 138 ГПК України передбачено можливість подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви позивачів про забезпечення позову шляхом заборони до набрання рішенням законної сили у справі № 910/7804/20:
- відповідачу 1 відчужувати належну йому частину частки в статутному капіталі Товариства у розмірі 33%, яка в грошовому еквіваленті становить 16  500, 00 грн.;
- усім та будь-яким державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (включаючи державних реєстраторів суб`єктів державної реєстрації, зокрема, але не виключно, державним реєстраторам Міністерства юстиції України, територіальних органів Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міських, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, приватним та державним нотаріусам та іншим суб`єктам державної реєстрації, а також державним та приватним нотаріусам), приймати будь-які рішення та (або) проводити будь-які реєстраційні дії та (або) вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записи щодо, зокрема, але не обмежуючись, відчуження/передачі, обтяження або переходу права власності на частину частки відповідача 1 у статутному капіталі Товариства у розмірі 33%, яка в грошовому еквіваленті становить 16  500,00 грн.
Згідно ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Інших підстав для скасування ухвали у апеляційній скарзі не наведено.
Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване судове рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із ухвалою господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/7804/20, отже підстав для її скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.
Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою покладаються на апелянта. 
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
П О С Т А Н О В И В :
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/7804/21 залишити без задоволення.
2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/7804/21  залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
4. Матеріали оскарження №910/7804/21 повернути до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено  12.07.2021.

Головуючий суддя                                                            М.А. Руденко 

Судді                                                                                М.А. Дідиченко

                                                                                Є.Ю. Пономаренко