Ухвала
Іменем України 
07 липня  2021 року 
справа № 658/373/20
провадження № 51-2767 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 03 вересня 2020 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 18 березня 2021 року, 
встановив:
Як вбачається з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень, вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 03 вересня 2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 187 КК України, на підставі ст. 71 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією всього належного йому майна. 
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 18 березня 2021 року вирок міськрайонного суду залишено без зміни. 
Засуджений звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд вищевказаних судових рішень щодо нього.
Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2021 року касаційну скаргу засудженого  ОСОБА_4 залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю ст. 427 КПК України, оскільки засуджений, не погоджуючись із кваліфікацією його дій за ч. 4 ст. 187 КК України, вважав, що його дії необхідно перекваліфікувати на ч. 2 ст. 186 КК України, однак належного вмотивування зазначеним доводам не наводив.При цьому він вказував на однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просив дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що відповідно до вимог ст. 438 КПК України, не є підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції. При цьому у поданій скарзі засуджений не зазначав, яких саме порушень допустилися суди першої та апеляційної інстанцій та не конкретизував, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами судових рішень.Крім того, засуджений  не вказував, в чому незаконність та  необґрунтованість ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону, в силу ст. 419 КПК України,  допущено цим судом.Крім того, у порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК України засудженим не було  зазначено дату постановлення  рішення апеляційного суду, що оскаржується. При цьому, всупереч ч. 5 ст. 427 КПК  України засудженим до касаційної скарги не надано копій оскаржуваних судових рішень.
Також засудженому було роз`яснено, що у разі не усунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.
Копія ухвали була надіслана засудженому та отримана ним, відповідно до розписки,   16 червня  2021 року.
На адресу Верховного суду надійшла виправлена касаційна скарга від засудженого ОСОБА_4 , датована 25 червня 2021 року, у вступній частині якої він просить закрити кримінальне провадження щодо нього, оскільки не встановлені достатні докази для доведення його винуватості в суді і вичерпані можливості їх отримати.
Проте, як убачається зі змісту виправленої касаційної скарги, вимог ст. 427 КПК України засудженим не дотримано, вказані в ухвалі недоліки не усунуто. 
У касаційній скарзі засуджений так і не зазначає на конкретні порушення закону, з  урахуванням положень ст. 438 КПК України, які були допущені судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні судових рішень та які б були підставами для їх скасування, та не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами судових рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку районного суду та ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1  ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.
Натомість, засуджений ОСОБА_4 повторно дає свій аналіз та викладає свої міркування щодо правильності, повноти проведення судового розгляду, вказує на невідповідність висновків суду, викладених у вироку суду першої інстанції, фактичним обставинам кримінального провадження, не погоджується із оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, а саме, вказує на невірну оцінку показань потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6 ,  що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду.
Зокрема, у касаційній скарзі не міститься обґрунтування необхідності скасування судових рішень з підстав, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України, а саме: 1)істотного порушення вимог кримінального процесуального закону; 2)неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3)невідповідності  призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Тобто, засудженим у скарзі так і не наведено обґрунтування, як саме такі порушення, на його думку, вплинули на правильність доведеності його винуватості  у вчиненні злочину, а також на прийняття судами першої та апеляційної інстанцій законних та обґрунтованих рішень в цілому.
Крім того, засуджений знову не зазначає, в чому незаконність та  необґрунтованість ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону, в силу ст. 419 КПК України, на  його думку, було допущено цим судом та які доводи апеляційної скарги сторони захисту суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
Таким чином,  конкретні порушення закону, які б були допущені судами та, які б були підставами відповідно до ст. 438 КПК України для скасування вказаних судових рішень, засуджений не наводить.
Крім того, у порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК України засудженим так і  не зазначено дату постановлення  рішення апеляційного суду, що оскаржується.
Таким чином, засудженим не усунуто в установлений строк недоліки касаційної скарги, залишеної без руху. 
Нової касаційної скарги, з урахуванням вимог ухвали від 03 червня 2021 року на адресу Верховного Суду, станом на 07 липня  2021 року, не надходило.
Оскільки в установлений строк засудженим не усунуто недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, то його скарга підлягає поверненню.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 03 вересня 2020 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 18 березня 2021 року, з усіма доданими до неї матеріалами, повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                                 ОСОБА_2                                ОСОБА_3