П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/1026/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.   
Суддя-доповідач -  Залімський І. Г.   
15 вересня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Сушка О.О.  Мацького Є.М. , 
розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-Стиль" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-Стиль" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправними  та скасування постанов, 
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю "Т-Стиль" звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправними  та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу від 24.11.2020 №203636 та №203637.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.05.2021 у задоволенні позову  відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.05.2021 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідачем залишені поза увагою пояснення водія про те, що відбувалось перевезення сипучого вантажу, який є рухомим і має властивість зміщуватись у напівпричепі під час зміни напряму руху автомобіля, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, що не дає можливості достовірно встановити наявність відповідних вагових обмежень. Водію не надано можливості спростувати факт перенавантаження та підтвердити некоректну роботу вагового комплексу.
Також позивач зауважив, що позивача позбавлено права бути присутнім при розгляді справи про порушення. Відповідачем не вірно визначено суб`єкта порушення, адже проігноровано пояснення водія про те, що перевезення вантажу він здійснював за власний рахунок для власних потреб, таке перевезення не пов`язане із господарською діяльністю ТОВ "Т-Стиль", позивач не був у даному випадку автомобільним перевізником. 
Для визначення фактичної маси автомобіля та навантаження на конкретні осі, посадовими особами відповідача не застосовувалась відповідна методика, оскільки така не затверджувалась у встановленому законом порядку. Не можливо встановити будь-яких характеристик зважувального обладнання, проходження ним повірки та сертифікації.
Крім того, позивач вказав, що спірні постанови оформлені з порушеннями з допущенням закреслень більшості полів та тексту постанов.
Відповідач  подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що під час зважування автомобіля позивача встановлено факт здійснення позивачем перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень без спеціального дозволу.
Спірні постанови прийняті відповідачем у порядку, спосіб та у межах наданих повноважень, на підставі акту про проведення перевірки, акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, талону зважування, який засвідчує перевищення вагових параметрів, довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю. На час перевірки у водія були відсутні документи, на підставі яких  виконувалось вантажне перевезення, зокрема  відповідний дозвіл  на перевезення вантажу із перевищенням  вагових обмежень. Зазначає, що позивач  згідно з вимогами закону вважався належно повідомленим про розгляд справи, оскільки йому своєчасно надіслано  відповідний рекомендований лист.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.08.2021, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до направлення на перевірку від 25.09.2020 службовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті 02.10.2020 на автодорозі Городище-Рівне - Старокостянтинів, 137 км.  проведено перевірку транспортного засобу марки SCANIA реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить  ТОВ "Т-Стиль",  з питань дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
За результатами перевірки складений акт  №227693 від 02.10.2020 у якому зафіксоване перевищення встановлених законодавством вагових норм ТЗ  у діапазоні від 10%  до  20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Суть порушення: навантаження на строєну вісь ТЗ становить 25,50 тон при допустимому навантаженні 24 тон, перевезення  вантажу без оформлення документів,  перелік яких визначений ст.48 Закону  «Про автомобільний транспорт».
Результати габаритно-вагового контролю транспортного засобу оформлені: довідкою від 02.10.2020 №0016819; актом №034790 від 02.10.2020 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів; розрахунком плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №790 від 02.10.2020 (76,80 євро); чеком (талоном) зважування №42462.
Акт №034790 від 02.10.2020 водій ТЗ   ОСОБА_1 підписав із зауваженням про те, що вантаж перевозить для власних потреб, довідку №0016819 про результати здійснення габаритно-вагового контролю підписав без зауважень.
24.11.2020 Придністровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт прийняті постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №203636 та №203637, якими  на ТОВ "Т-Стиль" накладені штрафи у розмірі 17000 грн та 1700 грн.
Не погоджуючись із вказаними постановами, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у ході розгляду даної справи підтверджено факт здійснення позивачем перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень без спеціального дозволу, а спірні рішення прийняті відповідачем у порядку, спосіб та у межах наданих повноважень.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Відповідно до ст.6 Закону України "Про автомобільний транспорт" державному контролю, у тому числі, габаритно-ваговому контролю транспортних засобів, підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажив на території України.
Згідно ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, за спеціальними правилами здійснюється перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 (Порядок №879).
Відповідно до ст.29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст.33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені  державними стандартами  та  нормативно-правовими  актами,  дозволяється  за погодженнями  з  відповідними  органами  у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.
Статтею 4 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції Кабінету Міністрів України у сфері дорожнього руху, окрім іншого, віднесено підготовку проектів законів, нормативних актів з питань дорожнього руху та його безпеки, а також відповідальності за їх порушення на території України.
Суд погоджується із доводами позивача про те, що на момент проведення габаритно-вагового контролю належного позивачу транспортного засобу, не була затверджена відповідна методика Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю.
Разом з цим, за змістом статей 4 і 29 Закону України "Про дорожній рух", статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким і керувався відповідач. 
Вказані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 02.08.2018 по справі №820/1420/17.
Відповідно до п.п.2 п.2 Порядку №879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Згідно з п.12 Порядку №879, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
У відповідності до п.13 Порядку №879 під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
Отже, зважування транспортних засобів здійснюється за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, яке повинне утримуватись у робочому стані, періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
До того ж, положення п. 22.5 Правил дорожнього руху окремо встановлюють заборону на рух транспортних засобів та їх составів із  перевищенням навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т.
Отже, рух транспортного засобу із перевищенням лише одного нормативного допустимого вагового параметру, свідчить про необхідність отримання спеціального дозволу. 
Встановлено, що у ході проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки марки SCANIA реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричіпу реєстраційний номер НОМЕР_2 , встановлено перевищення нормативного допустимого навантаження на строєну вісь, а саме фактичне навантаження 25,5 т при нормативного допустиму 24 т, а також фактичної ваги автомобіля, а саме фактична вага 41,95 т при нормативного допустиму 40 т. 
Відомості про наявність  у водія або про пред`явлення ним  до перевірки  дозволу, який дає право на рух автодорогами України  з перевищенням  параметрів над нормативами  на рівні від 10% до 20% (15,9 %)  відсутні у документах перевірки та матеріалах справи. 
Апеляційний суд зазначає, що згідно наявних у матеріалах справи копії свідоцтв про реєстрації транспортного засобу вказані автомобіль та напівпричіп належать ТОВ "Т-Стиль". Згідно видаткової накладної від 02.10.2020 №РН-0000162 перевезення вантажу (щебінь у кількості 44 т) здійснювалось від постачальника ТОВ "Ліхтнер Ресурс Україна" до одержувача та платника ТОВ "Т-Стиль". 
Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача про те, що перевезення вказаного вантажу здійснював водій за власний рахунок для власних потреб, таке перевезення не пов`язане із господарською діяльністю ТОВ "Т-Стиль".
Апеляційний суд відхиляє доводи позивача про те, що під час здійснення габаритно-вагового контрою водію транспортного засобу не було надано протокол та свідоцтво про метрологічну атестацію ваг.
Так, пунктами 12, 13 Порядку №879 передбачено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. При цьому, встановлена заборона здійснення габаритно-вагового контролю з використанням вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнанням, що перебуває у несправному стані.
Таким чином, вказані положення Порядку №879 визначають необхідність використання габаритно-вагового обладнання у справному стані та за умови проходження ним метрологічної атестації. Дотримання вказаних положень доведено відповідачем у ході розгляду справи.
Водночас, приписи Порядку №879 не містять обов`язку органу державного контролю на автомобільному транспорті щодо пред`явлення вказаних документів водію транспортного засобу, а позивачем, в свою чергу, не надано доказів про те, що вимога про надання таких документів була пред`явлена водієм.
Судом першої інстанції обґрунтовано відхилені доводи позивача про те, що водій звертався до інспекторів з  проханням здійснити  повторне зважування ТЗ, однак йому було відмовлено, адже такі доводи не підтверджені належними доказами, у акті та інших документах, які водій підписав, відсутні його зауваження щодо цього.
Позивач в обґрунтування помилковості проведеного відповідачем розрахунку також посилається на те, що предметом перевезення був сипучий вантаж (щебінь), який є рухомим під час руху транспортного засобу, а тому його маса є несталою в різних точка автомобіля.
Апеляційний суд вважає такі доводи позивача необґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до п. 4 абз. 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, допускається перевищення вагових параметрів на визначеними у п. 22.5 ПДР на 2% (враховуючи сипучість вантажу).
Тобто, передбачено критичну похибку в розмірі 2%, що в даному випадку еквівалентно 440 кг (2% від 22 т) на строєну вісь, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й сипучого, який під час транспортування здатний зсуватися. 
Встановлено, що у даному випадку перевищення навантаження на строєну вісь становило більше 2%.
Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14 жовтня 2014 року "Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні" на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу, які позивачем не були виконані.
Відповідно до п.п. 8.14-8.15 Глави 8 зазначених правил, завантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху.
Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.
Згідно з п. 12.1 Глави 12 зазначених правил, при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.
Пунктом 12.5 Глави 12 вказаних правил передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова; волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.
Пунктом 8.20 Глави 8 зазначених правил визначено, що водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.
Відповідно до п. 8.21 Глави 8 зазначених правил, виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України.
Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого вантажу великоваговим автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт. 
Наведене вказує на необґрунтованість вказаних доводів позивача.
Також апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що його позбавлено права бути присутнім при розгляді справи про порушення у зв`язку із невчасним повідомлення про розгляд справи. 
Пунктами 25, 26, 27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, встановлено, що справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення, у присутності  уповноваженої особи.  Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.
Відповідно до матеріалів справи відповідач рекомендованим листом 2900502911609, який здано до об`єкту поштового зв`язку 17.11.2020 повідомив позивача про те, що розгляд справи відбудеться 24.11.2020. Водночас, поштове відправлення 2900502911609 23.11.2020 не було вручено під час доставки, вручено 25.11.2020. За таких обставин, апеляційний суд вважає, що відповідач вжив достатніх заходів для належного повідомлення позивача про те, що розгляд справи відбудеться 24.11.2020, а не отримання вказаного повідомлення позивачем до 24.11.2020 не може слугувати підставою для висновку про порушення прав позивача у цій частині.
З урахуванням вказаного у сукупності, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем здійснено перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень без спеціального дозволу, відповідно, спірні рішення відповідача є правомірними та не підлягають скасуванню.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-Стиль" залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сушко О.О.    Мацький Є.М.