22-ц/804/1316/21 
                                                                                243/8106/20 
                                               
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 243/8106/20
Номер провадження 22-ц/804/1316/21
25 серпня 2021 року            м. Бахмут
Донецький апеляційний суд в складі колегії:
судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Никифоряка Л.П., Халаджи О.В.
за участю секретаря Ротар Я.Б.
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 
представник позивача: адвокат Родіонов Анатолій Миколайович
відповідач: Комунальне некомерційне підприємство “Слов`янська центральна районна лікарня”
представник відповідача: адвокат Питель Максим Володимирович
третя особа: ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства “Слов`янська центральна районна лікарня”, за участю третьої особи: ОСОБА_2 , про визнання незаконними наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та виплату грошових коштів
- за апеляційною скаргою адвоката Родіонова Анатолія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 
на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого 2021 року, складено суддею Мірошниченко Л.Є. в м. Слов`янськ в приміщенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області  25 лютого 2021 року, повний текст рішення складено 04 березня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ 
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Комунального некомерційного підприємства “Слов`янська центральна районна лікарня”, за участю третьої особи: ОСОБА_2 , про визнання незаконними наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та виплату грошових коштів.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він починаючи з  1991 року працював на посадах відповідно до фаху. 
20.08.2020 року наказом директора КНП «Слов`янська ЦРЛ» № 161-к/р було звільнено з 0,5 ставки посади лікаря-хірурга хірургічного відділення за п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штатних посад, а також з 0,5 ставки посади лікаря-хірурга консультативної поліклініки за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, у зв`язку із зміною істотних умов праці.
Вважає, що звільнення незаконне оскільки на момент звільнення працював не на одну ставку (0,5 ставки лікаря-хірурга хірургічного відділення + 0,5 ставки лікаря-хірурга консультативної поліклініки), а на 1,5 ставки. 
Крім того зазначав, що для скорочення ставки хірурга не було підстав, оскільки скорочувалися ліжка гінекологічні, тому істотні умови працю лікаря-хірурга не змінювалися. При звільненні за ч. 2 ст. 40 КЗпП України, були порушені вимоги закону, оскільки запропоновані йому посади не відповідали його спеціальності, фаху та кваліфікації.  Звільнення за п.2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, вважає незаконним, оскільки він працював лікарем-хірургом консультативної поліклініки за безстроковим договором, що підтверджується наказом в.о. директора Слов`янської ЦРЛ № 30-к/тр від 27.01.2020 року і запис у трудовій книжці № 33. При звільненні за п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, була порушена процедура його звільнення, оскільки директор не звертався до профспілкового органі, членом якого він є.
З 25.01.2020 року у зв`язку із звільненням його з посади директора КНП «Слов`янська ЦРЛ» було переведено на 0,5 ставки лікарем-хірургом хірургічного відділення. Наказу про звільнення з 0,5 ставки посади лікаря-хірурга хірургічного відділення, що він займав як сумісник видано не було. З 09.06.2020 року по 24.06.2020 року він перебував у відрядженні, але гроші за це він не отримав. Документи в якості звіту про відрядження ним було надано, але адміністрація відмовила оплатити його роботу, що складає 7 556 грн. 80 коп. У зв`язку з виплатою заробітної плати у меншої розмірі, незаконним звільненням йому було спричинено моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.  
З урахуванням вищевикладеного, просив суд:
-визнати незаконним Наказ директора КНП «Слов`янська ЦРЛ» про його звільнення № 161-к/тр від 20.08.2020 року; 
-стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу: 
0,5 ставки лікаря-хірурга хірургічного відділення КНП; 
0,5 ставки лікаря-хірурга хірургічного відділення КНП за сумісництвом; 
0,5 ставки лікаря-хірурга консультативної поліклініки КНП;
-стягнути на його користь з відповідача:
моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.;
кошти за відрядження у розмірі 7 556 грн. 80 коп.;
судові витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 грн.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ
25 лютого 2021 року рішенням  Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства “Слов`янська ЦРЛ”, за участю третьої особи: ОСОБА_2 , про визнання незаконними наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та виплату грошових коштів відмовлено за відсутністю підстав.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
23 березня 2021 року не погодившись із вказаним рішенням адвокатом Родіоновим А. М., який діє в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання незаконними наказу від 20.08.2020 року про звільнення з роботи, відмови в стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відмови в стягненні моральної шкоди, судових витрат та стягнення заробітку за роботу на 0,5 ставки лікарем -хірургом. В іншій частині залишити без змін.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не звернув увагу на клопотання про винесення окремої ухвали за фактом фальсифікації відповідачем документів. Копія штатного розпису від 02.01.2020 року, яка була надана відповідачем підписана особами, які не мали права його підписувати.
Зазначає, що судом не було встановлено, чи звільнено було позивача чи переведено з 0,5 ставки лікаря-хірурга хірургічного відділення за сумісництвом.
Крім того, суд належним чином не з`ясував, чи звертався відповідач до профкому  з повідомленням про факт звільнення працівника та запитом на надання згоди на звільнення такого працівника.
Посилаючись на норми законодавства зазначає, що працівники, що працюють за сумісництвом, звільняються з посад за сумісництвом на загальних підставах та з дотриманням порядку звільнення, визначеного законодавством.
Вважає, що судом безпідставно відмовлено в клопотанні про витребуванні доказів, які підтверджують той факт, що позивач працював на 1,5 ставки.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
11 травня 2021 року від представника відповідача – адвоката Питель М.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу (т. 2 а.с.111-116), в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
В обґрунтування доводів відзиву зазначив, що судом першої інстанції було повно і всебічно з`ясовано всі обставини по справі з урахуванням наданих доказів, тому рішення суду є законним, а доводи апеляційної скарги позивача-безпідставними.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ
Адвокат Родіонов А.М. у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі. Просив повністю скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове рішення по справі про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Позивач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи у його відсутність (т.2 а.с.141).
Представник відповідача адвокат Питель М.В. надав клопотання про розгляд справи у його відсутність (т.2 а.с.166). 
Крім того, сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (т.2,  а.с. 162-170),  у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції частково скасувати з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Комунальне некомерційне підприємство «Слов`янська центральна районна лікарня» є юридичною особою та розташована за адресою м. Миколаївка Слов`янського району Донецької області вул. Миру, будинок 13 (а.с.153-154 том 1) та діє на підставі Статуту, затвердженого головою облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації 28 лютого 2019 року № 218/5-19 (а.с.155-167 том 1).
04.02.2020 року між Донецької обласною державною адміністрацією Донецькою обласною військово-цивільною адміністрацією та ОСОБА_2 укладено контракт, яким остання призначається на посаду директора КНП «Слов`янська центральна районна лікарня» (а.с.168-174 том 1).
Конференцією трудового колективу КНП «Слов`янська центральна районна лікарня» (протокол № 1 від 30 серпня 2019 року) схвалено колективний договір між КНП «Слов`янська центральна районна лікарня» та профспілковим комітетом первинної профспілкової організації КНП «Слов`янська центральна районна лікарня» Профспілки працівників охорони здоров`я України, де визначаються повноваження сторін, їх права та обов`язки, оплата праці, охорона здоров`я, соціально-трудові пільги, гарантії та компенсації (а.с.175-225 том 1).
Наказом головного лікаря КНП «Слов`янська ЦРЛ» № 193-к/тр від 05.07.2013 року ОСОБА_1 призначено на посаду в.о. головного лікаря КЛПЗ «Слов`янська ЦРЛ» (а.с.86 том 1).
08.07.2013 року наказом № 199-к/тр позивача прийнято на роботу за сумісництвом з 08.07.2013 року на 0,5 ставки лікаря-хірурга вищої категорії хірургічного відділення. Всього робота на 1,5 ставки (а.с.87 том 1).
09.09.2013 року наказом № 288-к/тр позивача призначено на посаду директора (головного лікаря) з 09.09.2013 року КЛПЗ «Слов`янська ЦРЛ» (а.с.88 том 1). За умовами контракту на управління КНП «Слов`янська ЦРЛ» від 09.09.2013 року позивача призначено директором з 09.09.13 року по 08.09.2014 року (пункт 8.1 Контракту) (а.с.89-94 том 1).
Згідно з наказом № 36-к/тр від 25.01.2014 року між Донецькою обласною радою та позивачем укладено новий контракт на управління КНП «Слов`янська ЦРЛ» на строк з 25.01.2014 року до 24.01.2017 року включно (а.с.95 том 1).
24.01.2017 року відповідно до Розпорядження облдержадміністрації № 17рк «Про призначення головного лікаря КЛПЗ «Слов`янська ЦРЛ» призначено ОСОБА_1 (а.с.96 том 1) та 25.01.2017 року між позивачем та Донецькою обласною державною адміністрацією укладено контракт на управління КНП «Слов`янська ЦРЛ» за строком з 25.01.2014 року по 25.01.2020 року (пункт 6.1 цього контракту) (а.с.97-102 том 1).
Розпорядженням Голови Донецької обласної державної адміністрації від 23.01.2020 року № 4/7-20-рк позивача звільнено 24.01.2020 року з посади директора КНП «Слов`янська ЦРЛ» у зв`язку з закінченням строку дії контракту згідно з п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України (а.с.104-105 том 1).
У зв`язку із звільненням позивача з основної роботи (посади), наказом від 25.01.2020 року № 29-у/тр позивача було переведено на основну посаду на 0,5 ставки лікаря-хірурга хірургічного відділення з 25.01.2020 року (а.с.106 том 1), яку він раніше займав за сумісництвом.
27.01.2020 року згідно з наказом № 30-к/тр позивача також прийнято в штат КНП «Слов`янська ЦРЛ» на 0,5 ставки на посаду лікаря-хірурга консультативної поліклініки з 28.01.2020 року (а.с.107 том 1).
Судом першої інстанції встановлено, що на момент звільнення ОСОБА_1 він працював на посадах: лікаря хірурга хірургічного відділення (0,5 ставки) та лікаря-хірурга консультативної поліклініки (0,5 ставки). І з цим погоджується колегія суддів апеляційного суду, оскільки будь-яких документів на підтвердження доводу про те, що позивач працював перед звільненням на 1, 5 ставки матеріали цивільної справи не містять. Це твердження не має жодних доказів. Отже доводи апеляційної скарги в цієї частині не знайшли свого підтвердження та задоволенню не підлягають. 
Вирішуючи питання стосовно законності звільнення позивача за ч. 1 ст. 40 КЗпП України та п. 6 ст. 36 КЗпП України, суд виходить з наступного.
Щодо доводів апеляційної скарги з приводу не дотримання порядку звільнення в частині не отримання згоди профспілкового комітету колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції встановлено, що директор лікарні листом від 13.04.2020 року повідомила профспілковий комітет про заходи щодо оптимізації ліжкового фонду та штатних посад КНП «Слов`янська ЦРЛ».
Але матеріали цивільної справи не містять відповіді профспілкового комітету лікарні щодо згоди або відмови у наданні згоди на звільнення позивача. 

Враховуючи викладене, а також вимоги п.п.5, 9 ст.43, ст.252 КЗпП України, апеляційним судом була винесена ухвала про звернення до Профспілкового комітету Комунального некомерційного підприємства «Слов`янська центральна районна лікарня»  з запитом на розгляд питання про надання згоди або відмову в наданні згоди на звільнення позивача ОСОБА_1 з посади лікаря-хірурга в хірургічному відділенні згідно п.1 ст. 40 КЗпП України та з посади лікаря-хірурга консультативної поліклініки згідно п.6 ст. 36 КЗпП України, у порядку, визначеному статей 43, 252 КЗпП України та статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
До апеляційного суду надійшла відповідь на зазначену ухвалу, відповідно до якої Профспілковий комітет первинної профспілкової організації КНП «Слов`янська центральна районна лікарня» ухвалив рішення про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 з посади лікаря хірурга в хірургічному відділенні згідно п.1 ст.40 КЗпП України та з посади лікаря хірурга консультативної поліклініки згідно п.6 ст.36 КЗпП України. До відповіді надано витяг з протоколу № 6 засідання профспілкового комітету КНП «Слов`янська ЦРЛ» (т.2 а.с.143, 144).
Як вбачається з витягу з протоколу № 6 засідання профспілкового комітету КПН «Словянська ЦПЛ» від 04.06.2021 року на засіданні комітету присутні члени профкому; ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Представником позивача адвокатом Родіоновим А.М. до апеляційного суду було направлено клопотання (т.2 а.с.155-156), в якому зазначено, що рішення профспілкового комітету КНП «Слов`янська ЦРЛ» про надання згоди на звільнення позивача на його думку не є легітимним та не може бути прийнято судом як згода на розірвання трудового договору. З обґрунтування зазначеного клопотання його автор посилався у тому числі й той факт, що деякі члени профкому по суті не є членами профкому бо вже не працюють на цьому підприємстві (в лікарні). 
З метою перевірки вказаних доводів апеляційним судом було зроблено запит до КНП «Слов`янська центральна районна лікарня», з відповіді якого (т.2 а.с.186), що ОСОБА_7 був звільнений з лікарні 14.11.2019 року, ОСОБА_5 звільнений з лікарні 05.05.2021 року.
Враховуючи, що згоду на звільнення позивача надано профкомом з п`яти  чоловік, двох з яких вже не є працівниками підприємства на якому створена ця первинна профспілкова організація, у суду виникають обґрунтовані сумніви законності такого рішення профкому. Враховуючи викладене суд вважає, що профспілковий комітет не надав згоди на звільнення позивача.
Крім того, перевіряючи послідовність винесення наказів в лікарні слід зазначити наступне:
02 січня 2020 року в.о. директора лікарні Коплянок С.В. затвердила штатний розпис на 01 січня 2020 року (т.1 а.с.226-241), який підписала й в тому числі головний бухгалтер ОСОБА_8 . Перевіряючи доводи апеляційної скарги, що штатний розпис підписаний особами, які на це не мали право апеляційним судом встановлено, що станом на 02.01.2020 року директором КЛП «Словянська ЦРЛ», який мав право підпису був позивач. ОСОБА_2 відповідно до табеля обліку робочого часу (т.2 а.с.183) у цей період часу знаходилась у відпустці, а виконувачем обов`язки директора лікарні стала лише з 27 січня 2020 року, а головний бухгалтер ОСОБА_8 взагалі знаходилась у відпустці по догляду за дитиною. 
Саме цей штатний розпис було в подальшому «оптимізовано», що призвело до скорочення посади позивача і як наслідок, його звільнення.
Зважаючи на те, що законність самого скорочення посад викликає сумнів, крім того не отримана на звільнення по скороченню згода профспілкового комітету підприємства, доводи апеляційної скарги щодо незаконності звільнення знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Тому рішення суду першої інстанції в цієї частині підлягає скасуванню з винесенням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
Таким чином, слід визнати незаконним наказ директора Комунального некомерційного підприємства «Слов`янська центральна районна лікарня» Коплянок С.В. № 161-к/тр від 20 серпня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з 0, 5 ставки посади лікаря-хірурга, який працює в хірургічному відділенні на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, а також про звільнення ОСОБА_1 з 0, 5 ставки посади лікаря-хірурга, який працює в консультативній поліклініці на підставі п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України. 
При поновленні позивача на посаді на його користь слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.
У матеріалах справи (т.2 а.с.34) є довідка про середньоденний заробіток позивача, який становить по поліклінічному відділенні 179 гривень 50 копійок, по хірургічному відділенню – 211 гривень 86 копійок. З моменту звільнення позивача до моменту винесення судового рішення пройшло 256 робочих днів. Таким чином, сума середнього заробітку по поліклінічному відділенню становить 59952 гривні, по хірургічному – 54236 гривень 16 копійок. А загалом сума середнього заробітку дорівнює 104 188 гривень 16 копійок.
Враховуючи викладене, треба стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Слов`янська центральна районна лікарня» (ідентифікаційний код 01991180 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 104 188 (сто чотири тисячі сто вісімдесят вісім) гривень 16 копійок, з утриманням податків та обов`язкових платежів. 
Треба допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення середнього заробітку за один місяць у розмірі 8 609 (вісім тисяч шістсот дев`ять) гривень 92 копійки, з утриманням податків та обов`язкових платежів. 

Щодо заявленої компенсації моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень, суд вважає її завищеною та вважає, що її необхідно зменшити до 10 000 гривень и саме в такому розмірі стягнути на користь позивача.
Вимоги про стягнення 20 000 гривень за правничу допомогу підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки матеріали справи містять підтвердження, що саме таку суму позивач сплатив за надання послуг своєму представнику. Крім того, судом враховується категорія справи, тривалість її розгляду судами, кількість судових засідань та документів які готував представник позивача.

Щодо стягнення грошей за відрядження. Колегія суддів вважає, що заявлена позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки не ґрунтується на законі. Судом першої інстанції законно й обґрунтовано відмовлено в її задоволенні. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку з тим, що йому необхідно повернутися до місті Києва, а поїзд відправляється о 16 годині 41 хвилину.
Зазначене клопотання було передано суду після проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частин постанови, після виходу суду з нарадчої кімнати. Тому зазначене клопотання не було розглянуто по суті. 

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції не в повній мірі встановив обставини справи що потягло за собою винесення судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Разом з тим, судом першої інстанції законно та мотивовано відмовлено у позовних вимогах про стягнення грошових сум на відрядження та правильно встановлено, що позивач займав на три по 0,5 ставки, а дві по 0,5 ставки. Тому в цієї частині доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а рішення суду скасуванню чи зміні. 

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Родіонова Анатолія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення  Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого 2021 року скасувати частково.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Визнати незаконним наказ директора Комунального некомерційного підприємства «Слов`янська центральна районна лікарня» Коплянок С.В. № 161-к/тр від 20 серпня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 . 
Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Слов`янська центральна районна лікарня» (ідентифікаційний код 01991180 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 104 188 (сто чотири тисячі сто вісімдесят вісім) гривень 16 копійок, з утриманням податків та обов`язкових платежів. 
Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення середнього заробітку за один місяць у розмірі 8 609 (вісім тисяч шістсот дев`ять) гривень 92 копійки, з утриманням податків та обов`язкових платежів
Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Слов`янська центральна районна лікарня» (ідентифікаційний код 01991180 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб) на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 (десять тисяч) гривень.
Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Слов`янська центральна районна лікарня» (ідентифікаційний код 01991180 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб) на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.
В іншій частині рішення  Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого 2021 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлено 26 серпня 2021 року та долучено до матеріалів цивільної справи.

Судді: