ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 755/20880/19                                              Головуючий у І інстанції - Кузьменко В.А.
                                                                                                   Суддя-доповідач - Мельничук В.П

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  13 липня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                Головуючого-судді:                  Мельничука В.П.        
                                                   суддів:               Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,   
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня           2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій протиправним, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому просив:
- визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації протиправними.
- зобов`язати Відповідача повністю оплатити заборгованість на день оплати перед ОСББ «Садовий-25» щодо оплати внесків на утримання будинку (квартплати) за квартиру             АДРЕСА_1 , в якій проживає Позивач;
- зобов`язати Відповідача в подальшому оплачувати повністю утримання будинку (квартплати) за квартиру АДРЕСА_2 , в якій проживає Позивач.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він, як інвалід війни, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання 100-відсоткової знижки на оплату житлово-комунальних послуг, проте Відповідач не виконує у повній мірі свій обов`язок з оплати житлово-комунальних послуг.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Доводи апеляційної скарги аналогічні, заявленим у позовній заяві, та містять посилання на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції та невідповідність його висновків таким обставинам.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. З ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі/ подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .
Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Вказаний будинок знаходиться на балансі ОСББ «Садовий-25», яке є виконавцем відповідних житлово-комунальних послуг. Площа квартири, де проживає Позивач складає 69,1 кв.м.
До членів сім`ї Позивача належать два його сини, ОСОБА_2 2007 року народження та ОСОБА_3 2001 року народження.
Позивач перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як особа з інвалідністю 2 групи внаслідок війни та має право на пільги, передбачені статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту».
Позивач в листопаді 2019 року звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою щодо погашення заборгованості з оплати витрат на управління багатоквартирним будинком перед ОСББ «Садовий-25».
Листом від 18.11.2019 № 37/13-16321 Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації повідомило Позивача про те, що усі мешканці будинків, в яких створено ОСББ, у тому числі такі, що одержують пільги, незалежно від вартості послуги, встановленої загальними зборами ОСББ, мають сплачувати за послугу з управління багатоквартирним будинком з урахуванням пільги в межах соціального нормативу, тоді як надлишок вартості послуги, встановленої зборами членів ОСББ, заявник має сплачувати в повному обсязі.
Не погоджуючись із вищевказаними висновками Відповідача, Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що Позивачу правомірно у відповідності до вимог статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» надано пільги по оплаті житлово-комунальних послуг як учаснику бойових дій в межах середніх норм споживання (нормативів споживання) згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 409.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відносини з приводу соціального захисту ветеранів війни як особливої окремої категорії громадян врегульовані, насамперед, приписами Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Пільги особам з інвалідністю внаслідок війни встановлені статтею 13 вказаного Закону.
Пунктом 4 частини першої статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначено, що особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам надаються такі пільги: 100-процєнтна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених - чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю).
Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені пунктами 4-6 цієї статті, надаються інвалідам війни та членам їх сімей, які проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього.
Отже, Позивач, як інвалід війни, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання 100-відсоткової знижки на оплату житлово-комунальних послуг.
Кабінетом Міністрів України 06 серпня 2014 року прийнято постанову «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» № 409 (далі - Постанова № 409).
Пунктом 2 вказаної Постанови встановлено соціальну норму житла, в межах якої держава надає громадянам пільги на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, зокрема для оплати житлової послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком; витрат на управління багатоквартирним будинком - 21 кв. метр загальної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.
Водночас, підпунктом 8 пункту 3 Постанови № 409 встановлено соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, зокрема для оплати житлової послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком; витрат на управління багатоквартирним будинком, що визначаються за такою формулою:
СНжп = (Пмін х Ксрв) / СРзпж,
де СНжп - соціальний норматив житлової послуги, витрат на управління багатоквартирним будинком, гривень на 1 кв. метр;
Пмін - законодавчо встановлений на відповідну дату розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, гривень;
Ксрв - коефіцієнт середнього по Україні розміру витрат домогосподарств на утримання житла, що становить 0,15;
СРзпж - середній розмір загальної площі житла на одне домогосподарство одержувачів пільг або субсидій у багатоквартирних будинках, що становить 48,87 кв. метра.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що пільга на послугу з управління багатоквартирним будинком не може бути розрахована більше ніж вартість 1 кв.м.: з грудня 2018 року по червень 2019 року - 5,69 грн. за 1 кв. м., з липня по листопад 2019 року - 5,94 грн. за 1 кв.м., з грудня 2019 року - 6,22 грн. за 1 кв.м.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.
Постанова № 409 прийнята з метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій, відповідно до статей 5 і 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».
Зазначені положення Постанови № 409 є чинними, а тому обов`язкові для застосування.
За такого правового регулювання та встановлених обставин, Позивачу правомірно у відповідності до вимог статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» надано пільги по оплаті житлово-комунальних послуг як учаснику бойових дій в межах середніх норм споживання (нормативів споживання) згідно Постанови № 409.
Відтак, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .
Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи; щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може, змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обгрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відтак, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, позаяк не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновків суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи.
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглянувши доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

    Головуючий-суддя:                                                              В.П. Мельничук
                          Судді:                                                               І.О. Лічевецький 
                                                                                             О.М. Оксененко