Ухвала
Іменем України 
02 серпня 2021 року
м. Київ
справа № 295/8815/16-к
провадження № 51-3730 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати  Касаційного кримінального суду      у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4  на вирок Богунського районного суду м. Житомира                  від 15 грудня 2020 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 26 квітня       2021 року щодо засудженого ОСОБА_5 ,
встановив:
За вирокомБогунського районного суду м. Житомира від 15 грудня 2020 року  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 1 статті 119 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі статті 75 КК ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 цього Кодексу.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року вирок Богунського районного суду м. Житомира від 15 грудня 2020 року щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування вказаних судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості.
 
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі    статтею 436 КПК. 
Однак вказаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотрималася. 
Як убачається зі змісту касаційної скарги прокурор фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, що згідно зі                 статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Крім того, прокурор у мотивувальній частині касаційної скарги, вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не зазначає їх зміст та вплив на незаконність судових рішень, з урахуванням вимог статті 412 КПК. 
Водночас, у касаційній скарзі прокурор вказує на порушення вимог статті 419 КПК судом апеляційної інстанції, при цьому не конкретизує, які саме порушення допущено цим судом та який вплив вони мали на постановлене судове рішення. 
Таким чином, недодержання прокурором вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення її касаційної скарги без руху. 
 
На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд      
 
постановив:
Касаційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури       ОСОБА_4  на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 15 грудня           2020 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нею ухвали. 
 
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                        ОСОБА_3