ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/2592/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Таран С.В.,
Суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В.,
при секретарі судового засідання Земляк А.В.,
за участю представників:
від  ОСОБА_1 – Попов М.М.,
від Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія" – Нетронін Р.О.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 23.03.2021, прийняте суддею Петренко Н.Д., м. Одеса, повний текст складено 02.04.2021,
у справі №916/2592/20
за позовом:  ОСОБА_1 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія"
про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія", в якому просив зобов`язати відповідача надати позивачу належним чином засвідчені копії наступних документів: статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія"; балансу та звітів товариства за 2016-2019 роки; податкових декларацій на прибуток товариства за 2016-2019 роки; оборотно-сальдових відомостей товариства за  2016-2019 роки; карток обліку основних засобів товариства за 2016-2019 роки; усіх господарських договорів, укладених товариством за період з 01.01.2016 до 31.12.2019 включно; виписки про рух грошових коштів на поточних рахунках товариства за період з 01.01.2016 до 31.12.2019 включно; протоколів загальних зборів товариства за                 2016-2020 роки, а також зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія" письмово повідомити ОСОБА_1 вартість його частки, що підлягає виплаті останньому, як колишньому учаснику товариства, та надати обґрунтований розрахунок і копії документів, необхідних для розрахунку.
За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 08.09.2020 відкрито провадження у справі №916/2592/20.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.12.2020, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2021, частково задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія" (вх.№32071/20 від 01.12.2020); закрито провадження у справі №916/2592/20 в частині вимог про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія" надати ОСОБА_1 належним чином засвідчені копії наступних документів: статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія" і протоколів загальних зборів товариства за 2016-2020 роки та письмово повідомити ОСОБА_1 вартість його частки, що підлягає виплаті позивачу, як колишньому учаснику товариства; в решті клопотання відмовлено; продовжено розгляд справи в частині позовних вимог про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія" надати ОСОБА_1 належним чином засвідчені копії наступних документів: балансу та звітів товариства за 2016-2019 роки; податкових декларацій на прибуток товариства за 2016-2019 роки; оборотно-сальдових відомостей товариства за 2016-2019 роки; карток обліку основних засобів товариства за                    2016-2019 роки; усіх господарських договорів, укладених товариством за період з 01.01.2016 до 31.12.2019 року включно; виписки про рух грошових коштів на поточних рахунках товариства за період з 01.01.2016 до 31.12.2019 року включно, надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку вартість його частки, що підтягає виплаті ОСОБА_1 , як колишньому учаснику товариства.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.03.2021 у справі №916/2592/20 (суддя Петренко Н.Д.) позов задоволено частково; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія" надати ОСОБА_1 належним чином засвідчені копії наступних документів: балансу та звітів товариства за 2016-2019 роки; податкових декларацій на прибуток товариства за            2016-2019 роки; оборотно-сальдових відомостей товариства за 2016-2019 роки; карток обліку основних засобів товариства за 2016-2019 роки; виписку про рух грошових коштів на поточних рахунках товариства за період з 01.01.2016 до 31.12.2019 включно; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія" надати ОСОБА_1 обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку вартості частки ОСОБА_1 , що підлягає виплаті йому, як колишньому учаснику товариства; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4204 грн; в решті позову відмовлено.
15.03.2021 до суду першої інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява б/н від 12.03.2021 (вх.№2-330/21 від 15.03.2021) про розподіл судових витрат у справі №916/2592/20, в якій останній просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія" на користь позивача понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 28000 грн.
Вказана заява мотивована тим, що позивачем у зв`язку з судовим розглядом даної справи були понесені судові витрати, а саме: витрати на професійну правничу допомогу у сумі 28000 грн.
Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 23.03.2021 у справі №916/2592/20 (суддя Петренко Н.Д.) заяву ОСОБА_1 б/н від 12.03.2021 (вх.№2-330/21 від 15.03.2021) задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.
Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат, місцевий господарський суд послався на неспівмірність заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення вказаних витрат лише у сумі 10000 грн.
Не погодившись з прийнятим додатковим рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 23.03.2021 у справі №916/2592/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву позивача б/н від 12.03.2021 (вх.№2-330/21 від 15.03.2021) задовольнити у повному обсязі та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 28000 грн.
Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на недоведеності відповідачем надмірності понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 28000 грн, а також не безпідставності висновку суду першої інстанції про те, що дана справа не належить до категорії складних, оскільки, по-перше, у позовній заяві позивачем було об`єднано дві окремі позовні вимоги, пов`язані з корпоративними відносинами сторін спору (позовна вимога щодо захисту права учасника товариства на отримання інформації про господарську діяльність товариства та позовна вимога щодо захисту прав позивача у зв`язку із його виходом зі складу учасників товариства); по-друге, дана справа розглядалася у порядку загального позовного провадження, тому місцевий господарський суд фактично сам погодився з тим, що дана справа не є малозначною;        по-третє, корпоративні спори апріорі не можна відносити до категорії нескладних з огляду на те, що в них досить динамічна судова практика, відступи від правових позицій, а судова практика щодо деяких положень Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", в тому числі і щодо частини шостої статті 24 вказаного закону, майже відсутня. Крім того, апелянт зауважує на тому, що спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій відповідача, тому сам по собі факт часткового задоволення позову з урахування положень частини дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України не може слугувати належною підставою для зменшення розміру витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу.
У відзиві на апеляційну скаргу б/н від 13.05.2021 (вх.№1735/21/Д2 від 17.05.2021) Товариство з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія" зазначає про її безпідставність та необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а додаткове рішення місцевого господарського суду – без змін. Зокрема, відповідач посилається на те, що дана справа не належить до категорії складних, у зв`язку з чим її розгляд не вимагав від представника позивача особливих зусиль, тим більше, що предмет позову фактично дублює приписи законодавства, а часткове задоволення позову зумовлене не лише добровільним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія" позовних вимог. Відповідач також стверджує про те, що внаслідок епідеміологічної ситуації в країні Товариство з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія" переживає спад виробництва та на теперішній час знаходиться у скрутному фінансовому стані.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В. від 30.04.2021 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження та в подальшому ухвалою суду від 18.05.2021 розгляд справи №916/2592/20 призначено на 09.06.2021 о 10:15.
З метою повного та всебічного розгляду апеляційної скарги з забезпеченням принципу змагальності та надання учасникам справи необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи, а також правильного застосування законодавства Південно-західним апеляційним господарським судом у судовому засіданні 09.06.2021 шляхом постановлення протокольної ухвали було вирішено розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 23.03.2021 у справі №916/2592/20 поза межами строку, встановленого частиною першою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній з урахуванням обставин справи для здійснення її своєчасного апеляційного перегляду відповідно до завдань господарського судочинства згідно зі статтею 2 Господарського процесуального кодексу України, та відкладено розгляд даної справи на 10:15 год 04.08.2021.
У судовому засіданні 04.08.2021 представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія" висловив заперечення проти її задоволення.
За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що 25.02.2020 між ОСОБА_1 ("Клієнт") та адвокатом Поповим Максимом Миколайовичем ("Адвокат") укладено договір про надання правничої допомоги б/н (далі – договір б/н від 25.02.2020), відповідно до пункту 2.1 якого Клієнт, реалізуючи своє право на правову допомогу, передбачене статтею 59 Конституції України, замовляє, а Адвокат надає йому професійну правничу допомогу, направлену на реалізацію і захист прав та законних інтересів Клієнта.
В силу пункту 2.5 договору б/н від 25.02.2020 умови участі Адвоката у кожній окремій справі, в тому числі розмір гонорару, погоджуються сторонами у додаткових угодах до цього договору.
Адвокат зобов`язується вчиняти всі необхідні та можливі дії в межах договору, направлені на захист законних прав та інтересів Клієнта та утримуватись від дій, що можуть зашкодити інтересам Клієнта. Адвокат зобов`язується представляти права і законні інтереси Клієнта в органах державної влади, місцевого самоврядування, перед третіми особами, а також у судах України загальної юрисдикції та здійснювати професійну діяльність Адвоката згідно з умовами цього договору з усіма правами представника, які передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кримінальним процесуальним кодексом України (пункти 3.1, 3.2 договору б/н від 25.02.2020).
Пунктами 5.1, 5.2 договору б/н від 25.02.2020 передбачено, що формою винагороди Адвоката за надання ним професійної правничої допомоги Клієнту є гонорар. Сума гонорару погоджується сторонами для кожної окремої справи/доручення та підлягає сплаті за умовами, погодженими у відповідній додатковій угоді.
У пункті 6.1 договору б/н від 25.02.2020 визначено, що цей договір набуває чинності з дня підписання його сторонами і діє протягом 3 років з дати його підписання сторонами. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення чи зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.
В подальшому ОСОБА_1 та адвокатом Поповим Максимом Миколайовичем було укладено додаткову угоду №1 від 01.07.2020 до договору б/н від 25.02.2020 (далі – додаткова угода №1 від 01.07.2020), згідно з пунктом 1 якої Клієнт доручає Адвокату надання йому професійної правничої допомоги з питань представництва інтересів Клієнта у спорі з Товариством з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія" щодо захисту його корпоративних прав як колишнього учасника цього товариства, що включає в себе надання консультацій, збір доказів, підготовка та подання позовної заяви з наступними вимогами:
-зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія" надати ОСОБА_1 належним чином засвідчені копії наступних документів: статуту товариства; балансу та звітів товариства за 2016-2019 роки; податкових декларацій на прибуток товариства за 2016-2019 роки; оборотно-сальдових відомостей товариства за 2016-2019 роки; карток обліку основних засобів товариства за 2016-2019 роки; усіх господарських договорів, укладених товариством за період з 01.01.2016 до 31.12.2019 включно; виписки про рух грошових коштів на поточних рахунках товариства за період з 01.01.2016 до 31.12.2019 включно; протоколів загальних зборів товариства за 2016-2020 роки;
-зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія" письмово повідомити ОСОБА_1 вартість його частки, що підлягає виплаті йому, як колишньому учаснику товариства, надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку.
За умовами пункту 2 додаткової угоди №1 від 01.07.2020 за домовленістю сторін вартість правничої допомоги (гонорар) за цим договором встановлюється у фіксованій сумі за супровід цієї справи з моменту укладання цієї додаткової угоди до винесення судом першої інстанції рішення по суті позову Клієнта, та складає 28000 грн, які мають бути сплачені Клієнтом не пізніше 5 календарних днів з моменту оголошення судом першої інстанції рішення по суті справи (незалежно від того, яке суд прийме рішення).
Відповідно до пункту 4 додаткової угоди №1 від 01.07.2020 за результатами фактично наданих послуг Адвокат складає акт наданих послуг, який підписується сторонами та має містити детальний опис наданих послуг.
В силу пункту 5 додаткової угоди №1 від 01.07.2020 гонорар, передбачений пунктом 2 цієї додаткової угоди, сплачується Клієнтом шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Адвоката у банківській установі.
10.03.2021 на виконання додаткової угоди №1 від 01.07.2020 ОСОБА_1 перерахував на банківський рахунок адвоката Попова Максима Миколайовича грошові кошти у сумі 28000 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями квитанції від 10.03.2021, яка містить посилання на договір б/н від 25.02.2020 та вищевказану додаткову угоду до нього у графі "Призначення платежу", та заключної виписки з банківського рахунку ОСОБА_2 з 09.03.2021 по 11.03.2021.
З акту приймання-передачі наданих послуг б/н від 10.03.2021 вбачається, що Адвокат надав Клієнту професійну правничу допомогу щодо представництва його прав та законних інтересів у спорі з Товариством з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія" щодо захисту його корпоративних прав як колишнього часника цього товариства (у судовій справі №916/2592/20, яка перебувала у провадженні Господарського суду Одеської області), а саме: інтерв`ювання Клієнта (проведення першої бесіди з Клієнтом щодо його потенційного спору з Товариством з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія") – 2 год; вивчення та аналіз наданих Клієнтом документів у справі – 3 год; збір доказів та підготовка позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія" – 8 год; участь у судових засіданнях у справі №916/2592/20 (з урахуванням часу, необхідного для прибуття до суду) – 4 год; аналіз відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія" на позов Клієнта та підготовка відповіді на відзив у справі №916/2592/20 – 4 год; аналіз клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія" про закриття провадження та підготовка заперечень щодо задоволення цього клопотання у справі №916/2592/20 – 2 год; підготовка та подання через канцелярію заяви про розподіл судових витрат в порядку частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України у справі №916/2592/20 – 0,5 год.
Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За умовами частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
В силу статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частин першої, третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частинами першою, другою статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
В силу приписів частини третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
Частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:                 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 11.09.2020 у справі №922/3724/19.
Колегія суддів враховує, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія" до суду першої інстанції було подано заперечення на заяву про розподіл судових витрат б/н від 19.03.2021 (вх.№7852/21 від 22.03.2021), в якому відповідач, посилаючись на неспівмірність розміру гонорару зі складністю справи, просив зменшити розмір заявленої до відшкодування суми витрат позивача на правову допомогу до 2000 грн.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (рішення у справах "East/West Alliance Limited" проти України" та "Ботацці проти Італії").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, сьомою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, враховуючи частини п`яту-сьому, дев`яту статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.
Аналогічна правова позиція об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладена в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 у справі №916/1340/18.
Правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №906/194/18, акцентує увагу на необхідності дослідження документів на підтвердження обсягу витрат на правову допомогу, у тому числі щодо необхідності наявності розрахунку відповідних витрат, а також оцінки можливого фактичного їх понесення, оскільки у зазначеному випадку встановлення факту понесення витрат залежить від доведення факту надання правової допомоги у відповідних обсягах.
Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Даний правовий висновок Верховного Суду викладений в постанові від 28.11.2019 у справі №914/1605/18.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, місцевий господарський суд обґрунтовано зауважив на тому, що відповідно до положень пункту 2 додаткової угоди №1 від 01.07.2020 вартість правничої допомоги (гонорар) за супровід даної справи з моменту укладання цієї додаткової угоди до винесення судом першої інстанції рішення по суті позову встановлюється у фіксованій сумі та складає 28000 грн, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
При цьому апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дана справа об`єктивно не потребувала аналізу великої кількості норм чинного законодавства та судової практики, адже сфера регулювання спірних правовідносин не є широкою, що безпосередньо підтверджується і змістом позовної заяви, яка обґрунтована посиланнями лише на два кодифікованих нормативно-правових акта – Цивільний кодекс України, Господарський кодексу України та один спеціальний закон – Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".
Сам по собі факт об`єднання позивачем у позовній заяві двох окремих позовних вимог, пов`язаних з корпоративними відносинами сторін спору, а саме: позовної вимоги щодо захисту права учасника товариства на отримання інформації про господарську діяльність товариства і позовної вимоги щодо захисту прав позивача у зв`язку із його виходом зі складу учасників товариства, жодним чином не ускладнило розгляд даної справи, не зумовило збільшення джерел правого регулювання спірних правовідносин, істотного збільшення доказової бази та обставин, які входять до предмету доказування, та, відповідно, не спричинило необхідності суттєвого збільшення часу розгляду цієї справи.
Крім того, судом апеляційної інстанції критично оцінюється мотивоване посиланням на розгляд даної справи у порядку загального позовного провадження твердження апелянта про те, що під час вирішення питання про відкриття провадження у цій справі Господарський суд Одеської області фактично сам погодився з тим, що дана справа не є малозначною, оскільки в силу пункту 3 частини четвертої статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, які виникають з корпоративних відносин, та спорах з правочинів щодо корпоративних прав (акцій), а тому розгляд місцевим господарським судом даної справи за правилами загального позовного провадження лише свідчить про дотримання судом норм процесуального права. Між тим невіднесення процесуальним законом корпоративних спорів до малозначних справ жодним чином не спростовує того, що кожна окрема справа, що виникає з корпоративних відносин, з урахуванням її конкретних обставин може мати свій ступінь складності, оскільки сам лише порядок розгляду справи не є безумовним фактором визначення її реальної складності.
Доводи скаржника про те, що всі корпоративні спори апріорі не можна відносити до категорії нескладних є узагальнюючими для всіх справ, які виникають з корпоративних відносин, не враховують обставин кожної конкретної справи і фактично ґрунтуються на власних суб`єктивних переконаннях (оцінках) самого апелянта.
Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не мав права зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу в силу приписів частини дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору, Південно-західним апеляційним господарським судом до уваги не приймаються, адже застосування вказаної норми при здійсненні розподілу судових витрат є правом суду, а не його обов`язком. Зі змісту оскаржуваного рішення не вбачається, що суд дійшов висновку про необхідність застосування вищенаведеного положення процесуального закону.
Водночас зі змісту рішення Господарського суду Одеської області від 09.03.2021, яке ОСОБА_1 просив залишити без змін в межах апеляційного провадження щодо його оскарження, вбачається, що при здійсненні розподілу витрат по сплаті судового збору суд першої інстанції виходив з принципу понесення цих судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Колегією суддів враховується також і те, що позовні вимоги ОСОБА_1 у даній справі судом першої інстанції задоволено частково, при цьому часткове задоволено позову зумовлене не лише частковим виконанням відповідачем позовних вимог у добровільному порядку, у зв`язку із чим провадження в частині вимог було закрито, а також і необґрунтованістю позовної вимоги про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія" надати позивачу належним чином засвідчені копії усіх господарських договорів, укладених товариством за період з 01.01.2016 до 31.12.2019 року включно.
З огляду на викладене, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про неспівмірність заявленої позивачем до відшкодування суми витрат на професійну правничу допомогу у даній справі та, як наслідок, наявність правових підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_1 про розподіл судових витрат б/н від 12.03.2021 (вх.№2-330/21 від 15.03.2021) і, відповідно, стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна електротехнічна компанія" на користь позивача вказаних витрат у розмірі 10000 грн, тим більше, що зазначена сума є розумною та не має надмірний характер.
В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви про розподіл судових витрат.
Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції про часткове задоволення заяви про розподіл судових витрат, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного додаткового рішення колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 23.03.2021 у справі №916/2592/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 05.08.2021.

Головуючий суддя                                                                       С.В. Таран

Суддя                                                                                           Л.О. Будішевська

Суддя                                                                                           Л.В. Поліщук