Дата документу 24.09.2021 Справа № 937/8201/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Єдиний унікальний №937/8201/20 Головуючий у 1-й інстанції: Редько О.В.
Провадження №22-ц/807/3370/21 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
24 вересня 2021 року м. Запоріжжя
 
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді - доповідача  суддів:	Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В.,	

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу    ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2  на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа – ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,
В С Т А Н О В И В: 
У листопаді 2020 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа – ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини.
В обґрунтування позову зазначила, ОСОБА_5 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем – ОСОБА_1 з 2002 року по 2010 рік. Від шлюбу у них народилась дитина – син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На теперішній час дитина є повнолітньою, однак він продовжує навчатися у Державному вищому навчальному закладі «Мелітопольський промислово – економічний коледж». Дитина навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб отримувати заробіток. Вартість за рік навчання складає 16 000 грн. 00 коп. відповідач працює на ВП «Запорізька АЕС» м. Енергодар, одержує заробітну плату, у зв`язку з чим має змогу утримувати спільну дитину.

З урахуванням зазначеного ОСОБА_5 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , який продовжує навчання у розмірі ј від усіх видів заробітку, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_4 двадцятитрьохрічного віку, у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. 

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 червня 2021 року позов  ОСОБА_3 до  ОСОБА_1 , третя особа – ОСОБА_4  про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4 , яка продовжує навчання в розмірі ј від усіх видів заробітку, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 04.11.2020 року та до закінчення навчання, тобто до 30.06.2024 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 00 коп. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги в розмірі 2 500 грн. 00 коп. 
У задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду в частині визначення розміру аліментів, представник  ОСОБА_1 адвокат Цигиця Любов Миколаївна подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити рішення суду в частині визначення розміру аліментів та ухвалити нове рішення, яким стягнути ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4 , яка продовжує навчання в розмірі 1/10 частки від усіх видів заробітку, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 04.11.2020 року та до закінчення навчання, тобто до 30.06.2024 року.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження, які б давали підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки стягнутий рішенням суду першої інстанції розмір ј частки від доходу відповідача аліментів на утримання сина є невиправданим. Суд першої інстанції не врахував, що відповідач позовні вимоги визнав частково в розмірі 1/10 частки від його доходу та обгрунтував саме таке визначення. Даний розмір включає в себе вартість навчання та інші факти. Вартість навчання складає 16000 на рік, тобто у місяць це 1333, 00 грн. Син сторін проживає разом з матір`ю та не потребує додаткових витрат на житло. Заробітна плата відповідача в середньому складає згідно нарахувань 37521 грн. 00 коп. При цьому, якщо аліменти будуть складати 1/10 від усіх видів доходу відповідача, то їх сума буде в середньому складати 3752 грн. 00 коп. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну особу складає із 1 січня 2189 грн.; із 1 липня 2294 грн.; із 1 грудня 2393 грн. Тобто стягнуті аліменти, значно вище встановленого прожиткового мінімуму.
Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_6 зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. У зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до пунктів 1,2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 01 січня 2021 року це 227 000,00 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2270 грн. (2270 грн. х 100 = 227 000,00 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.
  Встановлено, що предметом позову в цій справі є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зазначена справа відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України може розглядатися в порядку спрощеного провадження, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із обґрунтованості позовних вимог, обов`язку батьків утримувати свою неповнолітню дитину.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 . Батьки: ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 372 (а.с.5).

Рішенням місцевого Енергодарського міського суду Запорізької області від 29 листопада 2010 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , зареєстрований 18 травня 2002 року у Новодніпровській сільраді Кам`янка – Дніпровського району Запорізької області, актовий запис № 05 – розірваний (а.с.4).

Згідно довідки від 11.09.2020 року № 111 виданої за підписом Державного вищого навчального закладу «Мелітопольський промислово – економічний коледж» встановлено, що ОСОБА_4 зарахований на денну форму навчання до Державного вищого навчального закладу «Мелітопольський промислово – економічний коледж» за рахунок фізичних осіб. Строк навчання за спеціальністю «Електроенергетика, електроніка та електромеханіка» з 01.09.2020 року по 30.06.2024 року. Загальна вартість освітньої послуги за весь період навчання складає 64 000 грн. 00 коп. Вартість навчання за один рік складає 16 000 грн. 00 коп.(а.с.6).

Договір № 398 про навчання студента був укладений 01.09.2020 року між Державним вищим навчальним закладом «Мелітопольський промислово – економічний коледж» в особі директора Шапурової Олени Олександрівни та ОСОБА_9 , за умовами якого ОСОБА_4 отримає освітньо – професійний ступінь підготовки: фаховий молодший бакалавр, спеціальність: 141 «Електроенергетика, електроніка та електромеханіка», форма навчання: денна, строк навчання: 3 роки 10 місяців, з 01.09.2020 року, загальна вартість освітньої послуги 64 000 грн. 00 коп., вартість освітньої послуги за один рік: 16 000 грн. 00 коп. (а.с.50).

ОСОБА_4 мешкає разом зі своєю матір`ю – ОСОБА_9 , сестрою – ОСОБА_10 та бабусею – ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.51).

Згідно довідки № 20 від 15.02.2021 року виданої за підписом Державного вищого навчального закладу «Мелітопольський промислово – економічний коледж» встановлено, що ОСОБА_4 є студентом Державного вищого навчального закладу «Мелітопольський промислово – економічний коледж», строк навчання з 01.09.2020 року по 30.06.2024 року. Навчається за спеціальністю «Електроенергетика, електроніка та електромеханіка» на денній формі. Стипендія не нараховується, оскільки навчається за контрактом (а.с.53).

ОСОБА_5 не працевлаштована, оскільки здійснює догляд за дитиною – донькою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення нею чотирнадцяти річного віку (а.с.54-56).

Згідно довідки № 535 від 19.02.2021 року про заробітну плату і податок на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 працевлаштований водієм транспортного цеху Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом». Загальна сума нарахованої заробітної плати з січня 2020 року по січень 2021 року складає 578 960 грн. 17 коп. (а.с.57-58).
        Згідно довідки № 80 від 11.01.2021 року про заробітну плату  ОСОБА_1 за період з червня 2020 року по грудень 2020 року нараховано заробітну плату в розмірі 279 659 грн. 05 коп. (а.с.79).
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (у редакції Закону України від 17 травня 2016 року № 1370-VIII, далі - СК України), яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. 
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
За статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. 
         Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. 
 При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Визначаючи підстави для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд першої інстанції врахував правила статей 182, 199 СК України, надав оцінку зібраним у справі доказам для визначення належного до сплати розміру аліментів.
У справі, яка переглядається, судом установлено, що ОСОБА_4 , який є сином ОСОБА_1 , на день звернення до суду не досягнув 23 років, продовжує навчання, не працює. Навчання на денній формі позбавляє ОСОБА_4 можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. 
Доказів того, що у відповідача є неповнолітні діти та непрацездатні батьки, матеріали справи не містять.
Напроти, судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивачка на даний час не працює, має ще одну неповнолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 від 26 липня 2017 року ( а.с. 54) та непрацездатну матір ОСОБА_11 , яка проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою: ОО « ПСК « Акви-Буд» від 15 лютого 2021 року ( а.с. 51). 
Надавши оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності за правилами ст.ст.89,264 ЦПК України, суд першої інстанції, установивши, що син відповідача ОСОБА_4 продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який є працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітнього сина, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2024 року у розмірі ј частки від усіх видів його доходу (заробітку).
При визначенні розміру утримання суд першої інстанції врахував майновий стан обох батьків, стан здоров`я , тощо. 
Стягнутий судом першої інстанції розмір аліментів перевищує визначений Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімуму на одну особу, що дозволить забезпечити нормальну життєдіяльність дитини, що продовжує навчання.
Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.
Оскільки судом правильно вирішена справа, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, є правильним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Разом із тим, у відповідності до приписів статей 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Отже, апеляційний суд вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.
Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, немає.
     Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 382- 384, 390  ЦПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2  залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 червня 2021 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 24 вересня 2021 року.
Головуючий, суддя 	Суддя	Суддя	
Подліянова Г.С.	Гончар М.С. 	Маловічко С.В.